EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag kan se dig framför mig i Eurostar en dag.
Alla skrikande tjejer som önskar att du bara sjöng för dem.
Du har en så fin röst.
Du får inte hålla den hemlig.
Varför inte? Du har ju hemligheter.
Har jag?
Du sa att jag inte fick prata om doktorn vi gick till.
Det är sant.
Det får du inte.
Särskilt med din pappa.
Det är vår hemlighet.
Snälla.
Lär inte min son att sjunga som en jävla bög.
Anton, det är för skolan.
Säg inte åt mig hur jag ska uppfostra min son.
-Rör henne inte! -Älskar du din mamma?
Älskar du henne mer än din far?
Du älskar henne nog inte lika mycket...
...när du får veta vår lilla hemlighet.
-Du är full! -Vill du veta vem din mamma är?
-Mammagrisen? -Sluta!
Sluta!
Det var bättre!
Jag visste att det fanns en man därinne, en man som jag.
Jag vet vad jag är...
...och jag vet vad det gör dig till.
Och den här fittan är inte bara din mamma...
Nej!
Vi måste gå.
Han hittar oss.
Jag ska fixa...
Fixa det.
Den här gången kommer han inte efter oss.
Vi sticker härifrån.
Wolfgang... Det är inte värt det.
Jag är inte värd det.
Wolfgang.
Hör du mig?
Wolfgang.
Hör du mig?
Tack gode gud.
Säg ingenting. De bevakar allt.
Följ mig, bara. Följ min röst.
Jag är här.
Vet du att vi har Viskaren?
Vi ska använda honom för att befria dig.
Gör inte det.
Va?
Jag är inte värd det.
Wolfgang, det är du visst.
Det är du visst.
Jag vet vad kärlek är tack vare dig.
Jag älskar dig, Wolfgang.
Och jag lovar att vi ska befria dig.
Vad hände? Var det Wolfgang?
Han får lugnande medel och blockerare
så det var svårt att få kontakt, men de skadar honom inte längre.
Det är bra.
Will sa att de inte gör det så länge vi har Viskaren.
Jag vet inte hur länge till jag kan vänta på utbytet.
Jag vet.
Det blir snart.
Men nu behöver vi mer flytande blockerare.
Javisst.
-Jag har ont om metatactogentrioxid. -Nomi får förfalska ett nytt recept.
Jag fixar det.
Det är klart.
Det bör räcka veckan ut.
Vi har nog inte en vecka på oss.
-Hur gick det på Musée d'Orsay? -Det misslyckades.
-Så nu pratar Will med Riley? -Och med Sun och Kala.
Utbytet hänger på att hitta rätt plats och dold transport,
och just nu har vi ingetdera.
Kolla här!
-Och nu Capheus. -Skulle han inte köpa en polisbuss?
Gissa vad jag hittade.
Den borde funka.
Bra.
Lite färg...
Den blir perfekt.
Okej.
Det är en början.
Will, vad var det som hände?
Capheus har hittat en buss.
Såg Will genom Capheus ögon?
Ungefär. Det känns som om man är där.
-Det här är så jäkla coolt! -Det är otroligt.
Jag känner hur mina idéer om jaget... expanderar.
-Det är inte alltid så bra. -Du vet att vi hör er, även när ni viskar.
Jag menade ingenting.
-Vem är det? -Nomi.
Sans Jour kanske vore bäst?
Folk vet att du har spelat där. De kanske väntar sig det efter Amsterdam,
men vi har snart inget val.
-Jag behöver Viskarens spruta. -Kala.
Den är klar.
Och...
Jag går.
Vänta på mig.
Finns det något mer i Jonas mobil?
Nej. De enda samtalen var till sekreteraren, Peapod och JustEat.
Vi måste få veta mer om sekreteraren. Han är vår enda länk till ordföranden.
Om vi hade bättre utrustning...
-Har du hört något från Bug? -Nej, men det är ju typiskt Bug.
Det är inte alls typiskt Bug,
men jag vill inte att Neets ska veta att jag är jätteorolig för det.
OBB vet inte att han finns.
Diego hittade inga uppgifter om honom.
-Han är som någon i en av mina filmer. -Nej, han är bättre.
Eftersom han är verklig.
Vi måste fokusera.
OBB kommer att göra allt för att stoppa oss,
men om vi håller oss till planen...
Herregud! Här har vi något.
-Vadå? -Elizabeth.
-Vem är det? -Viskarens fru.
Flyttade inte OBB henne och dottern till ett gömställe?
Det finns ingen adress.
Men det är bra att veta att även folk under OBB:s beskydd
följer samma regler som vi andra...
När de ansöker om skilsmässa.
God morgon, Milt.
På pallen.
Titta på min vägg.
Hur mår du i dag?
Jag vet att du inte vill svara på mina frågor.
Det behöver du inte.
Jonas berättade det mesta jag behöver veta.
Vi pratade precis om dig och din fru... Elizabeth.
Jonas verkar tro att hon älskar dig...
...men jag vet inte.
Vi pratade även om... din dotter.
Vad hette hon?
Saknar du henne?
En typisk far skulle göra det...
...men du är ju inte typisk.
Jag tänker att om man sågar upp kraniet
på en ung flicka, som Sara Patrell, medan hon fortfarande lever...
...så kan man inte se på en annan flicka utan att tänka på det.
Men det kanske du kan.
När jag var liten var jag en lysande elev.
Jag älskade att läsa.
Jag öppnade en bok och upptäckte hemligheter och dold kunskap.
När jag studerade till läkare lärde jag mig att operera människor.
Jag förstod att de hade namn och liv,
men för mig var de precis som böcker...
...förutom att jag öppnade dem med min kniv.
Varje ögonblick jag sitter här för mig närmare den stund
då jag ska öppna ms Gunnarsdóttir medan hon lever,
så att du kan känna när jag skär i hennes lillhjärna...
För varje snitt kommer hennes hemligheter och vetskap att rinna ut över mitt bord.
När allt som finns kvar av henne och dig och ert kluster
är måtten och observationerna i min anteckningsbok,
så åker jag hem...
...och pussar min vackra fru och min dotter...
...och återgår till mitt fantastiska liv.
Var inte så säker på det, Milt.
Din vackra fru...
...har precis ansökt om skilsmässa.
Det finns ingen återvändo.
Varken för dig eller mig...
...eller någon av oss.
PROUST PÅ SPANING EFTER DEN TID SOM FLYTT
Det är dags igen, Jonas.
"Banden mellan en annan människa och en själv
existerar bara i ens egen föreställning."
Undrar om Monsieur Proust var sensitiv.
Han var nog aldrig fastkedjad vid ett element.
Var så god.
Jag måste berömma dina blockerare.
Högsta kvalitet. Man blir inte illamående som av de hemmagjorda.
Tack.
-Litar ni inte på mig? -Ge oss en anledning.
-Berätta om ordföranden. -Det där låter som Will.
-Om han använde dig som spanare... -Du måste ha pratat med honom.
Han använder en röstförvrängare. Han har på sig en bio-mask.
Han är rätt paranoid.
-Enligt dig. -Enligt dig.
-Vi vill kunna lita på dig. -Du hjälpte oss förut.
Varför slutade du med det?
Vi återvänder ständigt till första gången vi sågs, Will. I närbutiken.
Jag bad dig välja mellan vad du hörde och vad du kände.
Du sa att ditt val var ett misstag.
Misstaget är att tro att vi är tillbaka på samma ställe. Det är vi inte.
Du är en fånge som är fastkedjad vid ett element.
Ja, det är jag.
Jag vill prata om Angelica.
-Varför åkte hon till Chicago? -Hon letade efter sitt första kluster.
Sedan börjar hon arbeta med Kolovi och Viskaren.
Det är det här som stör mig:
Hon var med och byggde en maskin som får lobotomerade sensitiva att mörda folk.
Det låter inte som den Angelica du beskrev på tågstationen.
På 800-talet försökte kinesiska alkemister
framställa ett elixir som förlänger livet.
De blandade salpeter, svavel och kol...
...och gav oss krut.
Sluta snacka skit.
Angelica.
Det finns ingen i världen som jag har känt bättre.
Men jag anade inte vad hon skulle göra under sitt korta liv.
Hon lämnade stugan av kärlek till Raoul.
Hon kände att han levde i Chicago.
När hon kom dit
ville hon förstå vad Kolovi och Viskaren gjorde.
Hon måste få dem att lita på henne.
Hon insåg att hon kunde använda deras teknologi
för att bygga en maskin för att spåra sitt psycellium till sina barn.
I hemlighet utvecklade hon ett nervbindande transplantat
och använde psycellium för att skicka en signal.
Tänk er ett ekolod som inte sänder ut ljud...
...utan smärta.
Smärta, Will.
Smärta förbinder oss.
Smärta förbinder oss bättre vid varandra än något annat.
Åh, min älskling, jag är så...
Milton.
Jag...
Jag trodde att du skulle skratta åt mig.
Jag ville inte visa dig det förrän jag var säker,
men nu är jag det. Jag...
Titta. Det är ett genombrott.
Jag följde bara din forskning.
Enastående.
En Chicagopolis kan förstå att livet inte alltid tillåter oss
att bete oss exemplariskt.
Särskilt när omständigheterna kräver att vi ljuger och sviker våra vänner,
eller får oss att kedja fast en allierad vid ett element.
Neets?
Där är du.
Jag kunde inte sova.
Hur är det?
Ibland är allt det här... så jobbigt.
Vi är i Paris.
Där är Eiffeltornet.
När jag gick i college drömde jag om att åka hit.
Jag skulle bo i en vindsvåning
och jobba på Shakespeare and Co, medan jag skrev min roman.
Jag fantiserade om att bli kär i en tragisk fransk tjej
som jag äntligen lyckades nå
när jag kysste henne inför turisterna där uppe,
högst upp i Eiffeltornet.
Det har du aldrig berättat.
Du har haft andra liv. Jag med.
Jag tog mig igenom mycket jobbigt genom att tänka på den här staden.
Och nu när jag äntligen är här,
med kvinnan jag älskar...
Eiffeltornet står där, men vi kan inte njuta av det
för att något hemskt kan hända.
Lyssna på mig, Amanita Caplan.
När jag satte ringen på ditt finger så gav jag dig ett löfte
och jag tänker hålla det.
Jag ska gifta mig med dig.
Jag kan inte tro på en framtid där det inte händer,
för en framtid där vi inte kan njuta av Eiffeltornet
och kyssas inför turisterna, är ingen framtid.
Och hur omöjligt det än känns just nu
så ska jag påminna dig, precis som du påminde mig,
om att det som är omöjligt kan bli verkligt genom en kyss.
Jag älskar dig.
Nu igen?
Skådespelare.
Det jag försöker förklara...
Det här är en viktig del av hans process.
Han kommer.
-Har du någon täckning? -Dani, vad sa han?
Va? Har jag fått sparken? Är jag sparkad?
-Är det bättre? -Ja. Jag ser dig.
Jag ser dig med.
Även med pixlar är du vacker.
Vi har varit så oroliga.
Du borde vara orolig. Det är jag som kör Van Damn.
-Protesterna funkade. -Ja.
Opinionssiffrorna ökar, men folk måste få se dig.
Mandiba frågar: "Vem är han? Varför gömmer han sig?"
Jag lovar. Jag ska förklara allt snart.
Det här är ett problem. Det är ett stort problem.
OBB har kontaktat min familj.
Min far skrev ett kryptiskt mejl som om allt vore bra,
som han aldrig skulle göra.
-Vi visste att det kunde hända. -Nomi kan kolla om det är allvarligt.
Nomi gör ingenting förrän Nomi får en kopp kaffe.
Nej, nej, nej.
Varför måste det här hända oss?
Varför just jag? Vad händer? Du ska vara med i ett stort val!
Du ska gifta dig. Jag har världens största chans,
men vi är fast här! Fast! Vi är fast här.
-Fast! -Stå still.
Vi måste ta ett djupt andetag.
Okej.
Vi försöker hålla fast vid det som är viktigt, men...
...Wolfgang behöver oss.
Och vi är i krig.
Sluta!
Älskar du din mamma?
Mer än din far?
Vill du veta vem din mamma är, din mammagris?
Sluta!
När du får veta vår hemlighet...
Varför just Wolfgang?
Varför?
Du vet vår lilla hemlighet...
Du har alltid vetat.
Men ändå gjorde du inget.
Min far... var ett monster.
Och det är du med.
Den här fittan är inte bara din mamma.
Hon...
Hon är din syster!
Han gifte sig med min mamma.
Hon trodde att han skulle skydda oss.
En dag kom han in i mitt rum...
Jag försökte fly.
Han hittade mig.
Han hittade mig alltid.
Vi måste gå.
Han hittar oss.
Jag ska fixa det.
Jag ska ta dig härifrån.
Hur kan ett barn vara så modigt?
Wolfgang, det är inte värt det.
Jag är inte värd det.
Jo, det är du.
Du är min mamma.
Skjut inte! Vi behöver honom levande!
Vad är syftet med det här, mr Bogdanow?
Vi har ordnat ett utbyte med ditt kluster.
Det finns ingenstans att ta vägen nu, förutom hem.
Jag har inget hem.
Nej!
Du får inte göra så.
En kula gör slut på all skit.
Mig och Viskaren.
Och mig.
Nej!
Du får inte ge upp.
Inte du.
Inte nu.
Vi visste att de ville ha Viskaren, men nu vet vi hur viktig han är.
Jag skulle gissa att zombieprogrammet...
Bara har en pilot.
Viskaren.
Men av det vi vet är det något som inte stämmer.
Om jag var en ond ordförande som erbjöd ett yrkesmördarprogram
-så skulle jag vilja ha mer än en pilot. -Ett gäng.
-Och mer än en nervförbindelsegrej. -Så att du har råd att förlora en.
Exakt.
Dani.
Du kan lämna det där.
Någon måste skriva på.
Bug?
Mina änglar...
Vad vi är glada att se dig!
Oj!
-Ni har blivit fler. -Ja.
Är det här alla rösterna?
Ja.
Hur är läget, "Born Free"?
Och du känner Lito.
Vi träffades på Castro.
Du kom ihåg det.
Vi var jätteoroliga för dig.
Förlåt.
En tyfon över Bangkok försenade mig.
Flög du till Paris från San Francisco via Thailand?
Du varnade mig, så jag var försiktig.
Jag tog en omväg.
Sedan fick jag leta efter utrustning via ett rendez-vous avec Madame Virtuelle.
Pratar du franska också?
Sist var kärlekens språk spanska.
Var är Sun?
Vi fick en rapport från Seoul.
När Bak Investments story inte kunde bli mer lik en Hollywoodfilm,
så har minister Tae Park gripits för hindrande av rättvisan.
Tae utreddes för sin koppling till Joong-Ki Bak.
Jag hatar honom.
Men jag är glad att du inte stack armeringsjärnet genom honom.
...och sköt polismannen Mun på Bak-galan för tre veckor sedan.
Mun väntas bli helt återställd.
Många kallar Bak Investments-skandalen för årtiondets händelse.
Du skulle kunna ringa honom.
Bug har en hel låda med kontantkortsmobiler.
Fan.
Hallå, inspektörn.
Minns du mig?
Ja, jag tror det.
Du är lik en tjej som brukade vinna över mig.
Jag försökte vinna hennes förtroende när jag sköts då jag grep hennes bror.
Tack.
Att du tackar mig gör det nästan värt det.
Hur mår du?
Bra.
Ser du?
Jag är redan tillbaka på jobbet.
Och du?
Bra.
Var är du?
Jag är här.
Det är allt du behöver veta.
Du är inte här.
Det önskar jag att du var.
Menar ni att ni saknar mig, inspektör Mun?
Ja, ms Bak, det är exakt det jag menar.
Säg det igen.
Vadå?
Säg det.
Jag har aldrig saknat någon så mycket.
Din tur.
Jag saknar dig.
En gång till.
Jag måste sluta.
Ms Bak. Ms Bak?
Jag kan inte.
Jag har stirrat på skärmen så länge att till och med glasögonen har ont.
Skojar du.
-Vi börjar närma oss. -Jaså?
Efter att Raoul dog i stugan gjorde Angelica och Viskaren om Traceworks
till drönarprogrammet.
I samma veva åkte de till London,
precis när Croome avbröt sin semester i Zürich.
Det var nog när Viskaren visade
värdet av drönartekniken för folk inom OBB, och ordföranden.
Men något hände som Jonas vägrar prata om,
och det var allvarligt, för direkt efter resan
efterlystes Jonas som terrorist.
Hur gör han det där?
Har ni sett Hernando och Dani?
De gick med Amanita för att köpa croissanter.
Croissanter?
Nej. Jag behöver protein. Inget socker, ingen stärkelse.
Inga kolhydrater i huset. Jag äter upp dem!
Herregud.
Will, jag behåller lugnet och drabbas inte av panik,
men jag fick precis ett mycket oroande mejl.
Rajan!
Vad gör du här?
Åh, gud.
Rajan! Vad gör du här?
Min kära. Jag hade inte hört av dig.
Varför sa du inte att du skulle komma?
Jag mejlade dig. Jag var orolig.
Det kom folk och frågade efter dig från en medicinsk organisation.
Vilken då?
Jag minns bara tre bokstäver. OB...
Fan!
Skynda er!
Ta väskan. Fort!
Kom!
Kom igen!
Dags för ett svårt beslut.
Fort!
Kala.
Vilka är de? Är du med i en sekt?
Om de får tag i mig, dödar de mig. Kom.
Jag har höjdskräck.
Tur att vi inte har ätit frukost än.
Croissanter!
Va? Lämnade jag dörren öppen?
Hernando. Dani.
Stopp!
Skit!
Skit? Vadå för skit?
Nomi!
Amanita är i fara.
Familjen, vi kommer!
Nomi!
Jonas!
Du!
Jonas!
Jag är på din sida.
Fan!
Amanita!
Lägg dig ner!
Stå still!
-Stopp! Ner på knä. -Skjut inte.
-Gick det bra? -Ja.
Nom!
Jag har väntat på att få se det där!
Hur är det?
Fan!
Vi borde säkra männen, ta allt vi behöver och sticka.
Jag går ingenstans förrän någon talar om vad det är som pågår här!
Följ med mig.
Jag vet inte vad jag ska säga, om det jag hörde var sant.
Rajan, jag vet att det inte är lätt.
Det lång tid för mig också att acceptera...
Att du är en annan sorts människa än jag?
Ja.
Att du har telepatisk kontakt med sju andra.
Inte direkt telepatisk...
Men i stort sett - ja.
Och jag trodde att jag hade hemligheter.
Jag visste inte hur jag skulle säga det.
Till någon.
Och allt det här hände dig före vårt bröllop?
Ja.
Jag förstår att du var förvirrad.
Ja.
Och i... Positano?
Ja!
Känner du den där Wolfgangs smärta när han blir torterad?
Det låter förfärligt.
Du...
Jag vet att det är en chock
och att det kanske vore bäst för dig att resa bort ett tag...
Men du är i fara nu, Kala.
Tror du på mig?
Skulle du kunna hitta på en så otrolig lögn?
Nej.
Är du och alla de andra sinnessjuka?
Jag tror inte det, så vad har jag för val?
Jag kom till Paris av samma skäl som att jag gifte mig med dig.
Jag älskar dig.
Och den känslan har inte försvunnit eller förändrats
för att jag fick veta att kvinnan jag älskar...
...är så mycket mer än kvinnan jag gifte mig med.
Herregud, Rajan.
Jag gifte mig med en god man.
TUNNELBANA
Sans Jour ligger nere vid floden.
Nära tunnelbanan. Bra.
Georges sa att det finns en bakdörr. De kan ta in extra vakter.
Klubbägarna verkar gilla dig.
Jag har saknat dig.
Lika vacker som alltid.
Det här är Will, som jag berättade om.
Min rival. Ser man på.
Ska vi duellera i gryningen?
Du pratar väl bara engelska?
Eller franska, om du hellre vill. Och en duell passar mig bra.
Jag gillar honom redan.
Kom.
-Kan du franska? -Nej, men du gör det.
Jag har en överenskommelse med polisen.
Det är inte polisen vi är rädda för.
Vincent sa att de här männen hotade att stänga hans klubb.
Det är många olika typer som har hotat oss i Paris...
Att angripa oss och vår livsstil.
Vårt svar kommer alltid att vara detsamma.
Eller som ni skulle säga: "Dra åt helvete."
Ge mig den.
Om Will har rätt och Angelica och Viskaren åkte till London tillsammans...
...kan det som hände där förklara sprickan som gjorde att Kolovi försvann ur bilden.
Ja.
Dags för blockerare.
Jag ska göra i ordning sprutan.
Du hade rätt.
Georges är unik.
Hur nära stod ni varandra?
Du vet... Nära.
Min polisvarningsklocka ringer.
-Vad är det? -Någon förföljer oss.
Fan.
-Har du din mobil? -Nej.
Kom.
Det ringer. Det bara ringer.
Inget.
-Kan du inte besöka dem? -De har tagit blockerare.
Capheus, då?
-Vad är det? -Vi har ett problem.
Du är långt bort.
-Jag kan köra. -Du hinner inte.
Viskarens blockerare slutar snart verka.
Det här är inte likt Will. Något är fel.
Ja.
Om tio minuter kan Viskaren besöka alla han är kopplad till.
Om han vet var vi är...
Jag kan gå.
Va?
Nej. Aldrig.
Vi pratade om det. Han vet vem jag är. Jag kan ge honom sprutan.
Jag behöver bara någon som vaktar mig.
Vet någon hur man använder den här?
Joaquin.
Min moster sa jämt att till och med arslen duger till att skita och knulla.
Ms Caplan.
Ska vi leka doktor?
Är det lätt att låta som ett äckel, eller måste du öva?
På pallen. Vänd dig mot väggen.
Vem är medhjälparens medhjälpare?
Vågar du inte visa ditt latina-ansikte?
Finns det inget roligare
som två vackra damer kan göra i det glada Paris?
Du behöver inget säga.
Din längtan efter shopping är påtaglig.
Gjorde det ont?
En förlovningsring, ms Caplan?
Med ditt misslyckade äktenskap betackar jag mig för eventuella råd.
Ja. I sinom tid kommer ni två
att upptäcka skillnaderna mellan våra arter.
Det är litenheten hos ditt slag, sapiens begränsande drag,
som attraherar mitt slag.
Det är samma sorts relation som människor har med sina husdjur.
Snart upptäcker ms Marks att ett äktenskap med dig
är som att vara gift med en labradortik.
Jag glömmer aldrig ett ansikte.
Jag ser dig också.
Knepigt.
Och jag känner till din sort.
Män som förväxlar grymhet med styrka...
Ni lever era ynkliga små liv, så begränsade.
Om jag sköt dig, skulle ingen bli ledsen.
Ditt obetydliga, futtiga liv är ingenting att frukta.
Bara att beklaga.
Det där var bra.
Det var Bodhi.
Från planet?
Hon sa att det var lönlöst att försöka förändra världen.
Att man bara kan förändra sig själv.
Hennes regler har väl förändrats.
Hon är inte den enda som förändrar spelets regler.
Mr Hoy!
-Vad händer? -En utrensning.
Som du ser, så slår fällan igen.
Kom nu, ms Blue, innan de hänger, drar och fyrdelar mig.
Jag har två damer som vill prata.
Du kanske minns din landsmaninna.
Yrsa?
Du lever.
Ja, Riley.
Än så länge.
Kala, vad händer?
Riley besöker mr Hoy.
Men hon är ju här.
Jag vet hur det känns.
Jag har gömt mig sedan jag flydde från Island.
OBB vet att jag fejkade en hjärtattack för att få dit ambulansen.
Det var du.
-Du räddade livet på mig. -Om du vill tacka mig,
så lyssna på den kvinna som fick mig att hjälpa dig.
Riley, jag tillhör sapiens, så jag ser dig inte.
Jag heter River El-Saadawi. Du kanske känner till min mor?
Javisst.
Jag leder den fraktion inom OBB
som vill återgå till originalprinciperna som skapades av min mor och mr Hoy.
Den tiden är förbi, och jag ligger inte långt efter.
Hoy. De angriper vårt folk i Manchuriet.
Evakuera dem som är kvar till Chejudo.
-Lycka till på resan, amiralen. -Detsamma, talman.
Neapels drottning ligger bakom utrensningen.
Den lögnaktiga slynan kommer efter dig härnäst, Sutra.
Vi kan hjälpa dig.
Du kan hjälpa mig, ms Blue,
genom att hålla ditt ord och betala din skuld till arkipelagen.
-Hur då? -Genom att göra det River ber dig göra!
Jag hade velat prata om det här personligen.
Jag trodde inte att det kunde bli värre efter mordet på Richard Croome,
men jag underskattade ordförandens hänsynslöshet.
Liksom ni, blir vi nu jagade och fängslade eller ännu värre.
Vårt enda hopp är om...
Om vadå?
Ni måste döda Viskaren.
Genom att döda honom, stoppar ni drönarprogrammet
och begränsar ordförandens makt över OBB.
Jag vet vad det kommer att kosta er, men vi är i krig.
-Vad händer? -Ett slags organiserat angrepp.
OBB har hittat Hoy.
Ms El-Saadawi tror att deras enda hopp...
...är om vi dödar Viskaren.
Men då dödar de Wolfgang.
Tyvärr.
Det var värt ett försök.
Ta din blockerare. Åtkomlighet är farligt.
Riley, jag hoppas att vi en dag tar oss upp ur det här mörkret.
Tack.
Nu händer det.
Det här är slutet.
Adjö, mr Hoy.
Adjö.
Vart ska du?
Jag har ingenstans att ta vägen.
Du kanske ska titta bort.
Ge inte upp. Snälla.
Välsigne dig, tösen, men jag är arkipelagens talman.
-OBB får inte få tag i mig. -Säg inte så. Det är mitt fel.
Om vi inte hade setts i Amsterdam...
Hade jag gömt mig i min kista och levt som en jagad råtta?
Ja, det skulle jag, ms Blue.
Men om jag hade dött där så hade jag dött ångerfylld.
-Om jag dör här... -Nu räcker det.
Nu slutar vi upp med all nonsens om att dö.
-Moster Kirsty? -Mrs Stromness, hur kom ni hit?
Med taxi, din dummer.
Va? Men... Du ska inte vara här! Det är farligt.
Mindre farligt nu, sedan jag slängde ut kulorna genom fönstret.
Vad har du gjort?
Jag lovade Angus att se efter dig.
Så ta en blockerare.
Om vi blir gripna, ger det dig lite respit.
Visste du om det?
Om homo sensorium?
Jag var Angus fru i 40 år.
Man kan inte älska någon så som jag älskade Angus
och inte veta en sådan sak.
Ta din medicin. Oroa dig inte för mig. Jag klarar mig.
Skynda er!
Stå still!
-Vad hände? -Överlevde Hoy?
Jag vet inte.
Kontakten bröts.
Nu är han borta.
Ni ska säga "bus eller godis".
Kluster 0808. Kod FH.
F som i förvildad, H som i hatisk.
Och OF står för ordförande.
Eller otroligt feg.
Jag är inte mer rädd för dig än en läkare är för sjukdomar.
Ta av dig masken, då.
Anonymitet är en beklaglig nödvändighet i det här kriget.
Men sen när det äntligen är över,
är det möjligt att min insats inte får något erkännande,
vilket är i sin ordning. Mitt verk är en belöning i sig.
Oroa dig inte.
Jag ska se till att du får allt du förtjänar.
Under årtusenden har min sort underkuvat er.
Vet du varför?
Visshet.
Det finns bara en röst som ger mig order.
Men du? Du tog en pistol
och hade chansen att förstöra mitt livsverk,
men du misslyckades.
Din sort lider av för många motstridiga tankar,
för många högljudda röster inuti era skallar.
Som tur är så vet jag ett enkelt sätt att få tyst på dem.
Kom igen.
Skjut, då.
Din fega jävel. Visa mig din visshet.
Ditt kuklösa svin, gör det!
Du lämnar oss i morgon bitti.
Jag väntar tills du kommer tillbaka.
Jag med.
Kommunikation är avgörande.
I The Devil Died at Dawn tog de gisslan på en klubb.
-Det var en tjurfäktningsarena. -Var det?
-Just det! Och tjuren stångade dig... -Hör ni.
Förlåt.
Blockeraren borde ha förbränts nu.
Wolfgang!
Hur är det med dig?
Hej, sexbomb.
Nej!
Jag sa ju att våra öden var förenade.
Vad gör hon här?
Ditt kluster ville veta att du var välbehållen, och vi med.
Ms Facchini är den enda sensitiva som har kontakt med både dig och Milton.
Vilken tur jag har.
Vill du komma hem, Milton?
För att genomföra utbytet måste en av oss kontakta Lila.
Jag har kontakt med Viskaren, så det blir jag.
OBB kommer att spärra av området direkt efter utbytet.
Vi har bevakat polisen
och OBB drar inte in dem förutom vid terrordåd.
Vi kan utnyttja det till vår fördel.
Finns det en värre terroristorganisation än OBB?
Polisen!
God kväll.
-Lagens modiga väktare. -Jag lyssnar.
-Det finns ett hot bakom mig. -Ursäkta?
-Terrorister. -Terrorister?
De planerar en attack. Ni måste skydda folk.
-Skämta inte. -Ni måste!
-Okej. -Akta er.
Akta er!
Kliv ut ur bilen.
Kliv ut ur bilen! Visa mig händerna.
I och med vår lägenhetsevakuering
har vi flyttat logistiksupporten till ett specialutrustat fordon.
Jag kan inte fatta att jag är med i en planeringsscen.
-Bug. -Förlåt.
Jag har nöjet
att rapportera att Bugmobilen nästan är funktionell.
Vi sa ju att vi behövde den nu.
Sa jag "nästan"?
Jag menade helt klar att använda, alltså...
Ja, det är bra.
Bug!
Fan!
Jag menar merde!
Så när vi har bestämt tid och plats måste alla bevaka Sans Jour.
Metalldetektorer hjälper, men vi får anta att de inte följer reglerna.
OBB kommer att skicka alla sina agenter när de vet utbytesplatsen.
Hej.
Bjuder du på en drink?
Tyvärr.
Gay?
Om det ändå vore så väl.
Två i baren är poliser.
Okej.
Capheus släpper oss här.
Vi är här.
Vi är redo.
Jag kollade utgången. Bussen är nästan klar.
Tror du att vi kan överleva det här?
Jag trodde inte att jag skulle överleva i fängelse.
Jag trodde inte att jag skulle överleva Bak-galan.
Och sanningen är...
...att det gjorde jag inte.
Vi gjorde det.
Ja, jag tror också att det här ska gå bra.
Jean-Claudes ande...
Vi har övervakningskamerorna på gatan. Nu behöver vi dem på klubben.
-Georges har skickat koderna. -Jag kollar dem nu.
Där är Wolfgang.
Lila går in på klubben.
När vi har Wolfgang går vi till mötesplatsen åtskilda.
För att evakuera klubben utan att orsaka panik eller rusning,
så tänkte jag på rökkärl som vi använder på festivaler.
Kryddorna gjorde lukten stark,
så jag tror att folk...
Så det bevisar att...
Okej. Nu, så.
Ser du den där kvinnan?
Håll oss nära henne.
Will!
Det är Bodhi!
-Vad händer? -Jag förlorade Viskaren!
De förlorade honom.
Fan!
Jag har honom.
Förlåt, min älskare. Det här är adjö.
-Hon har en pistol! -Nej!
Starta utrymningen.
Lämna klubben.
Dani, Hernando, sätt ner kärlen.
Alla måste gå ut.
-Var är Kala? -Jag vet inte.
Lito, Dani och Hernando har henne. De går mot tunnelbanan.
Kom, vi går! Kom!
-Genomför utbytet. -Okej.
POLIS
Ms Facchini.
Milton... Äntligen.
Kör ut här och ta till höger.
Vänta.
-Är alla ute? -Än så länge.
Jag har Lito, Hernando, Dani och Kala.
-Var du rädd? -Det var otäckt som i en film.
Men samtidigt var det på riktigt, så det var...
Det var det bästa jag har varit med om!
Hur är det med Wolfgang?
Det är bra.
Var är Rajan?
Med mig. Vi ses på mötesplatsen.
Okej.
Gå nu.
Vänta. Var är Sun?
Du, där. Stanna!
Händerna på huvudet! Ner!
Ner på knä! Rör dig inte!
Vi tar henne med de andra.
Ursäkta.
Jag har en häktningsorder på henne.
Jag vet inte vem du är eller vad du säger,
men du måste gå härifrån.
Hon ska med mig.
Dra åt helvete!
Bonsoir, ms Bak.
Vad gör du här?
Jag hade några semesterdagar sparade. Jag hade aldrig varit i Paris.
Folk blir visst kära här jämt.
Var allvarlig. Hur hittade du mig?
Under mina 13 år som polis har jag aldrig begått brott,
men det är inte längre sant.
Jag använde ett satellitspårningssystem
för att hitta någon som inte längre var efterlyst, men som råkade ringa mig...
...från den här mobilen.
Då får jag anmäla dig.
Självklart.
Ska ni berätta varför ni gjorde er allt det här besväret, inspektörn?
Jag uttrycker mig inte så bra med ord, ms Bak.
Får jag visa er i stället?
Okej... Jag har hittat Sun.
Hon mår bra. Riktigt bra.
Hur...
Jag sa åt henne att slänga mobilen.
De är så lätta att spåra.
Visste hon inte det?
Jag gjorde det, så teoretiskt sett...
Vad gör Lila?
Just det, Lila.
De lämnar 11:e arrondissementet.
Jag måste träffa ordföranden genast.
Jag vill leda specialstyrkan som jagar de här odjuren.
Och kan någon ta av mig de här?
Snart, älskling.
Det är hon.
Är det vår siren?
Nej.
Något är fel.
Chauffören, vad händer?
Det var Lila.
Hon lurade oss.
Vad gör vi nu?
Rajan, det är jättefint!
Ja. Min vän Jean-Pierre har ägt det i flera år.
De kommer snart.
Rajan... De flesta män hade inte gjort det du gjorde för mig.
Jag gjorde vad jag kunde.
Jag ska aldrig glömma det.
Här kommer de.
Åh, Ganesha.
Vad ska jag göra? Vilka regler ska jag följa?
Om jag får...
Eftersom du kan vara på mer än två ställen samtidigt
och trotsa fysikens lagar,
så skulle jag påstå att det inte finns några regler.
Rajan, du är så mycket mer än den man jag trodde att jag gifte mig med.
Ja, definitivt.
Vad sägs om lite bubbel?
Ett, två, tre!
Har du smakat på det?
Skål för min vän Jean-Pierre!
Vänta... Jag vill säga något.
Jag har levt större delen av mitt liv med en vän,
med min enda bror...
...och jag visste inte hur det kändes...
...att ha människor i sitt liv som skulle kämpa för en sån som mig.
Tack.
Din stora tyska luns!
-Vi älskar dig! -Tack.
-Skål. -Skål.
Och trots allt som vi har gått igenom...
...skulle någon av oss återvända till den värld vi är vana vid?
Även om den inkluderade Milton Brandt.
Bodhi.
Är hon tillbaka?
Hon är inte här, men i ditt huvud?
Jag är förvirrad. Vi har aldrig träffats, men jag ser dig.
Jag med.
Vissa saker kan jag förklara, andra inte,
men innan jag börjar måste ni ta emot Moderns inbjudan.
Vem är Modern?
Jag.
Välkomna.
Det här är lacunan.
Ni har frågor.
Ja. Till att börja med - "lacuna"?
Ett tempel, ett universitet, en disciplin eller vad?
Ett hem.
Lacunan existerar mellan det som är deras eller vårt,
och de sensitiva som lever här
utgör en unik kunskapskälla från flera århundraden.
Vi är i världen, men inte en del av världen.
Du verkar rätt världslig som skickar henne att förfölja oss och döda Brandt.
En dag kommer nog Bodhi att sitta här...
Moder till en framtida lacuna.
Det är både oroande och hoppingivande
att hon har behållit ett självständigt tänkande.
Brandt måste förintas.
Du tror att Brandt arbetar med sapiens, men vi i lacunan vet hans riktiga mål.
-Du menar drönarmördarprogrammet? -Nej, Brandt manipulerar OBB.
Varför då?
Jag är en treenighet av mödrar.
För länge sedan födde jag en flicka som själv blev mor.
Jag är lacunans moder.
Och jag är modern till mitt eget kluster.
Endast en av mina åtta finns kvar.
Han har många namn, men hans ursprungliga är Milton Brandt.
Är du Viskarens mor?
Jag var inte samma person då.
Vilken mor kan vara opåverkad av att sju av hennes barn mördas
av det åttonde?
Jag kände vart och ett.
Deras vånda...
Deras skräck...
Deras död.
Jag försökte hindra honom...
...men misslyckades.
Det var outhärdligt.
Jag flydde från mitt liv...
Från mig själv...
Från världen, tills jag kom hit.
Lacunan verkar väldigt mäktig.
Varför vänta till nu med att stoppa honom?
Klustermord har ett fruktansvärt pris.
Min son upplevde sitt klusters död
både som mördare och mördad.
En rädsla för att dö har förgiftat hans själ.
Men vad har det att göra med drönarprogrammet?
Zombierna...
Om Viskaren kunde inta dem med sitt medvetande intakt...
Och om han hade tillräckligt många...
Så skulle han leva för evigt.
Lacunan värdesätter sin neutralitet, men Bodhi hävdade...
Att neutralitet, inför sådan ondska, är delaktighet.
Hennes åsikt vann, och lacunan beslöt att ingripa.
Kan ni hjälpa oss att hitta Viskaren?
Mor och barn behåller ett band.
Det finns en navelsträng som inte klipps av...
...förrän man dör.
Det förvånar mig att du ville hjälpa oss.
Just nu, ms Bak,
får du svårt att bli av med mig.
Säg inte att du pratar italienska också.
Ännu ett kärleksspråk?
För Bug har kärleken ingen nationalitet.
I går trodde jag att det värsta som kunde hända var
att kallas till en korruptionsrättegång,
och i dag ska jag till Neapel för att hindra en organisation
från att använda ett hemligt människosläkte,
som min fru tillhör, som självmordsmördare.
Vad sa du, Rajan?
Jag sa... att allt förändras så fort.
Ja. Så fort!
Som att köra på moln?
Ja, som att köra på moln.
Hör du hennes musik?
Om jag vill.
Jag älskar den låten.
Du!
Va?
Nej.
Herregud!
Tänk att du är här, och inte i små bitar.
Wolfie, jag var orolig den här gången.
-Kul att se dig också, brorsan. -Ja.
Min bror Felix!
Det här är Capheus.
Okej.
Och du måste vara Indienplanen.
-Jag heter Kala. Kul att äntligen träffas. -Ja, detsamma.
-Rajan. -Hej.
Min man.
Det är komplicerat.
Jag ska visa något som inte är komplicerat.
En gåva från Sebastian Fuchs.
Herr Fuchs anser att hämnd är moraliskt nödvändigt
och hoppas att gåvorna blir användbara mot den "neapolitanska bitchen".
Han skickade med dina favoritleksak...
...för gamla tiders skull.
Nej.
Vad sa han?
Neapel. Slutstation.
Självklart.
Tänker du säga "Det är hopplöst, Will, vänd tillbaka nu"?
Jag vet att du inte lyssnar på mig, men jag måste säga det här till dig.
Vi pratade om hemligheter en gång.
Att deras värld består av och bygger på hemligheter.
Ett sätt att överleva i den världen är att bli en hemlighet själv.
Vadå för hemlighet?
Samma hemlighet som jag har bevarat
och måste bevara,
trots att jag ber er undvika Neapel.
Bra försök, Jonas.
Men efter att du drack cocktailar medan vi blev torterade
är vår tro på att du kan slutföra kampen inte så stark.
Mr Gorski.
Mannen som alla underskattar.
Och Wolfgang, mannen alla vill ha.
Välkomna till mitt hem.
Du kommer väl att hålla mig vaken om nätterna?
Jag har saknat dig, sexbomb.
Mord är inget jag gillar,
men jag kommer att njuta av att döda dig.
Du var mycket roligare i början.
Du, då, polisen?
Är du en kul typ?
Jag?
Javisst. Särskilt när Camorra-drottningar hjälper skuggregeringar
att lobotomera mina vänner.
Svåra tider, svåra val.
OBB är som alla regeringar:
Man måste tala deras språk.
Våld.
Jag sa ju att det här klustret inte skulle försvinna.
De kommer för sent.
Men jag är glad att ni kom till min stad. Ni ska få se en vändpunkt i vår kamp.
Jag sa ju att jag skulle skapa en fristad, Wolfgang.
I mitt eget Neapel.
Här lever minnen sida vid sida med historien, och vice versa.
Där fick jag min första kyss.
Där är torget där fiskaren Masaniello
stod emot spanska imperiet och startade en revolution
som ledde till den första neapolitanska republiken.
Skitsnack. Du är ingen revolutionär, bara en kollaboratör.
Vänta här.
-Jag kan ta honom. -Inte nu. Det står för mycket på spel.
Den här staden har funnits i tusentals år.
Imperier och arméer kom och gick, och vårt hem står kvar.
Någon kommer att överleva kriget.
Och det blir jag.
Ta för er. Ta för er...
Herregud.
Om jag måste välja en sista måltid, skulle det bli pizza!
Jag låg på sjukhus här ett tag, och jag har aldrig ätit så gott.
Jag har också legat på sjukhus!
Maten var vidrig.
Vad hände?
Det är världens roligaste smekmånadshistoria.
Det här är inte rätt tillfälle.
Åh, gud, vi är i Neapel.
Det är otroligt!
-Den mest efterlysta! -Diego!
-Hur är läget, Island? -Kul att se dig.
Du kom.
Självklart. Om jag bad dig medverka till brott i utlandet
så skulle du nog också skynda dig till flygplatsen.
Jaha, vilka är... mänskliga här?
Hejsan, bowlingklotet.
-Det är Puck. -Hur visste han att vi var här?
Hej, prinsessan. Har du saknat mig?
Åh, herregud.
Vadå?
Puck!
Kom. Arkipelagen sa att ni skulle komma.
-Lever mr Hoy fortfarande? -Jag vet inte.
I så fall går han på blockerare. Kom, nu drar vi!
De här musslorna.
Inte som turist-skiten tvärsöver gatan.
Ándale. Kom. Vamos.
-Håret igen. -Puck, det är läskigt.
Va? Jag vet inte vad ni pratar om.
Vi har bevakat Facchini i flera år. Hon tillhör familjen Palugio.
Hon har jobbat som yrkesmördare i Europa och som spion åt OBB.
Men hon hade nära kontakt med sitt folk här.
Det här är Alphonse. Och Sutra.
Vi jagar kollaboratörer.
Och Lila Facchinis kluster är ett av de värsta.
Vi har bevakat ms Facchinis nätverk ett tag.
Vi tror att hon kan ha smugglat in Kannibalen i Palugios rione.
Men frågan är vart.
Det finns flera palats där de bedriver sin verksamhet.
Det är det där.
Forcella? Hur vet du det?
Genom en pålitlig källa.
Forcella blir inte lätt.
För att vara tydliga:
Forcella är omöjligt.
Varför då?
Grinden är på Via Becchino.
Ja, och den är bevakad. Dygnet runt.
Till och med polisen behöver en inbjudan.
-Och om de inte bjuder in dig? -Camorra-dop.
-Det låter inte bra. -Ett kulregn på nära håll.
Definitivt inte bra.
Förlåt mig...
Det närmaste jag har kommit att utföra en militärstrategi
var när jag utbildade mig till lärare, men det som verkar behövas här...
...är en trojansk häst.
Jag vet inte hur det ska hjälpa oss, men... vi har några "trojaner" här.
Nej. Det var inte det jag menade.
Det var nära den här platsen
som den store poeten Vergilius skrev delar av nationaleposet Eneiden,
som beroende på om man är från Italien eller Grekland
är ett mästerverk eller ett plagiat.
Turister. De är som råttor.
Ni vet säkert att Vergilius skrev "Amor vincit omnia".
"Kärleken besegrar allt."
Han skrev även att vägen till helvetet är lätt, men jag hoppar över det.
Stoppa bussen.
Stoppa den.
Okej, fas ett.
Hästen är inne.
Vi söker Vergilius.
Nej, nej, nej!
Tänk att andas den luft som Vergilius en gång andades.
Är det italienskt läder?
Lite närmare.
Det är bra.
Vi måste vara försiktiga. De är misstänksamma.
Vi kollar.
Gå tillbaka in i bussen!
-Nu! -Kör.
Fas två.
-Operation Gas... -Och olja.
Förlåt. Okej.
Vänta. Jag ska kolla under motorhuven. Motorhuven.
Snälla. Okej?
Vänta. Det är oljan.
Okej.
Jag kan...
Du skulle ha sagt det från början!
Bara öppna den och...
Okej. Nu försöker vi.
Nu försöker vi. Okej? Inga problem.
Okej.
Nu ska det nog gå bra.
Jag startar motorn.
Okej.
Gå ur bussen!
De är här.
Håll dem borta från Milton.
Jag kommer.
Vi kommer ut!
Vi är redo.
-Fas tre. -Extrahering!
-Jag tänker... Eiffeltornet! -Eiffeltornet!
-Vet du något om vapen? -Nej, men det gör du.
Gå!
Jag skulle kunna göra det här varje dag med er, ms Bak.
Skynda dig!
Trappan går ända upp.
Okej.
Var det Nomi? Vad händer?
Lyssnar du inte? Vi vet inte var Viskaren är.
-Vi kollar överallt. -Ja, men tänk om...
Min fru...
Du är en mördare!
Förlåt mig.
Kan du lära mig?
Det här är ingen riktig pistol.
Det är en elpistol.
Det här är en pistol. Här är säkringen.
Sikta inte om du inte är säker på målet.
Fan, det här är allvar.
Hur gick det?
För fan, Gorski.
Du vet att jag skulle ha varit i Pensacola, va?
Vi sticker!
Inte nu igen!
Kom!
Ta honom till Bug.
-Jag tar den här vägen. -Okej.
Kom.
Varför måste alltid jag bli skjuten?
Förlåt.
Vad är det?
Joong-Ki.
Precis när jag började glömma honom.
Lila går in i palatset.
Fan också. Vi måste tömma våningen.
-Han måste vara på övervåningen. -Okej.
Han är i säkerhet.
Bra.
Det är hon.
Lyssna. Gå runt.
Okej.
Dags att gå, Milton.
Vad fan?
Ms Bak, vad är det? Titta på mig. Svara.
Kala.
Kala, jag älskar dig.
Snälla.
Kala.
Kala! Kala.
Min älskade. Min älskade.
Tänker ni göra något...
...eller ska ni låta mig dö i er famn?
Du lever.
-Lever hon? -Hon lever!
Men jag dör om ni inte gör något snabbt.
-Vad ska jag göra? -Rädda livet på mig.
Lägg mig ner och stoppa blödningen.
Åh, min älskade.
-Tryck den mot såret. -Åh, gud.
Tryck hårt.
-Hårdare. Jag tål det. -Hårdare!
Hårdare.
Den verkar inte ha träffat någon huvudartär,
-men jag har förlorat blod. -Ingen huvudartär är träffad.
Nu, då?
Kompressioner för blodcirkulationen.
Vi måste hålla blodet i gång.
-Och syre för att skydda min hjärna. -Hon behöver syre.
Hjärtat slår inte!
Kala.
Jag hör dig.
Lämna mig inte. Stanna hos mig.
Snälla! Sluta inte.
Stanna hos mig.
Du sa ju att jag inte fick ge upp. Det får inte du heller.
Stanna hos mig.
Wolfgang! Vad tror du om den här?
Okej.
Min fru. Kala.
Åh, gud.
Tänk om jag aldrig hade fått kyssa de läpparna igen.
-Min man. -Min fru.
Du är ett geni.
Min kära, vad gör vi nu?
-Vi tar henne till sjukhuset! -Ja.
Nej, nej. Vi måste ta Lila.
Lila är borta.
-Vi vet inte var hon ska möta ordföranden. -Det kan vara var som helst.
Eller på en helikopterplatta där OBB har fått klartecken att nödlanda.
Jag tar honom.
Gå, du.
-Helikoptern är på väg in. -Fan.
Vänta. De har hjälp från militären.
-Snälla Jonas, inte nu! -Oavsiktligt, tro mig.
Men jag lovar att det här blir sista gången.
"Vi befrias från lidande, enbart genom att uppleva det till fullo."
Jag undrar om Proust någonsin blev skjuten.
Vad hände?
Jonas, vad gör du?
Håller mitt löfte.
Lova mig.
Du måste lova mig.
Så det här är slutet.
Inga fler hemligheter, inga fler lögner.
Efter att Raoul mördades fick vi veta att Milton skulle träffa ordföranden
för att demonstrera fördelarna med drönarprogrammet.
Angelica hade en plan.
Hon smugglade in två från vårt kluster på anläggningen.
Det måste ske i hemlighet.
Men Harry...
Stackars Harry.
Det här var inte planen.
Jag är inte du, Angelica.
Jag vet.
Det var inte min idé. Du måste varna alla.
Harry, vad är det?
Halt! Stopp!
Angelica. Det var hon. Hon försökte döda ordföranden.
Det är hemligheten jag inte kunde prata om. Psykraniumet.
Angelica ställde in det på den parapsykiska ligaturen i Viskarens hjärna.
Han trodde att endast han kunde styra drönarna.
Han hade fel.
Det här var hennes prototyp. Vi behöll den som säkerhet.
Vår hemlighet.
Jag respekterar det du har gjort, ms Facchini,
men om du sviker mig igen så krossar jag dig.
-Jag har redan tagit blockerare. -Och du har ljugit för mig förut.
Okej, ms Facchini. Ge mig dr Brandt så får du din rione.
Först vill jag ha det som garanterar ert fortsatta samarbete.
Min identitet.
Enligt vår överenskommelse, herr ordförande.
Javisst...
Er sort gjorde det här mot mig, och en dag...
Jonas, vad hände?
Min älskade.
Du gjorde det.
Jag kommer alltid...
Att vara här.
-Adjö, Will. -Jonas.
Jonas!
Fan!
Vad hände?
Vet inte, men piloten har gjort en förfrågan.
Skit!
Vi kan förvanska trafikledningen, men det ger oss bara en minut.
Det räcker.
Kom, Milton. Eller ska jag lämna dig åt Gorski?
Fan!
De kommer undan.
Det gör de inte.
Mr Hoy. Du lever!
Nätt och jämnt, ms Blue. Jag förklarade precis för River
hur mrs Stromness stormade in i det där rummet
och förintade alla de där OBB-styrkorna.
Moster Kirsty?
Ja, ms Blue.
Om det vore en film så hade jag inte trott på det.
Hur är det med skottskadan?
Mycket bättre, tack.
-Vi har en väldigt bra läkare i Italien. -Ja, han tillhör nästan familjen.
-Buongiorno, mina vänner. -Dottore.
Du är tillbaka igen, men nu kom du inte undan kulan.
Har du pratat med Rajan om framtiden?
Nej.
Tror du att det kommer att funka?
Jag vet inte.
Skojar du?
-Gick förhöret bra? -Ja, domstolen lade ner åtalet.
-Vad bra. -Vi kunde ha kommit tidigare,
men hon ville presentera sin familj för mig.
Oj, det är allvarligt. Hur gick det?
-Ganska bra. -Där ser man.
Herregud. När Michael får bestämma...
Mamma, jag varnar dig.
När Nomi får bestämma
så gör hon vad som borde vara en enkel borgerlig ceremoni till ett spektakel.
Det är ju ashäftigt.
Det är otroligt, men hon där är en speciell minister
i den franska regeringen, och hon ordnade det här.
Kom.
Här är hon.
Jean-Claudes ande.
Hej.
Pappa.
Sven.
Det här är Will.
Hej.
-Kom hit. -Okej.
Vad glad jag blir.
Jag vet vad du gjorde för min dotter. Jag kan aldrig tacka dig nog.
Sir, den dagen då jag träffade er dotter...
...var den bästa dagen i mitt liv.
Du måste vara Janet.
Ja.
Jag heter Grace. Jag är Amanitas mamma.
Och vi är hennes pappor.
Jag heter Tom.
Vi älskar Nomi så mycket.
Vilken fantastisk kvinna. Ni måste vara stolta över henne.
Det är vi.
Vi pratade precis om när de träffades.
Vilken fin historia.
Vi har nog inte hört den.
Amanita avverkade flickvänner så som folk sträcktittar på tv-serier.
-När Nomi gick till City Lights... -Så letade hon efter en okänd bok.
-Och när hon hittade Amanita... -Som ställde tillbaka återlämnade böcker.
Och boken som Nomi letade efter var den som Amanita höll i.
Det är den bästa beskrivningen av kärlek som vi någonsin har hört.
-Det är normalt, älskling. -Okej.
Tack.
Du är så vacker.
Tack, Bug.
Nej, tack för att du är min familj.
Tack för att du är min.
Du är jättefin.
Du med.
Tack.
Den senaste händelseutvecklingen har fått mig att tänka
att ingen händelse är en ensam händelse.
Människor fyller det som är välbekant med ny, ständigt föränderlig betydelse,
och genom att göra det, släpper ut oss från det väntade, det bekanta,
i något oförutsebart.
Det är i denna obekanta tillvaro som vi finner nya möjligheter.
Det är i det okända som vi finner hopp.
Här står vi i Eiffeltornet
som skapades av tacksamhet för den franska revolutionen.
Det har varit utkikstorn för zeppelinare, sändningstorn,
och för generationer av parisare,
en dröm om en bättre, ljusare framtid.
Lika betydelsefullt är ett bröllop.
Ett bröllop är ett firande
som även kan ses som ett enande av två familjer,
och i det här fallet får enandet en ännu djupare innebörd.
Och för mig är det här bröllopet beviset.
Det är bevis på att trots allt som skiljer oss åt
och alla krafter som försöker splittra oss...
...så blir de aldrig starkare än kärleken som förenar oss.
Åh, gud.
Min älskade...
Vi lever i en värld som misstror känslor.
Gång på gång får vi höra att känslor inte är lika viktiga som förnuftet.
Att känslor är barnsliga, ansvarslösa, farliga.
Vi får lära oss att ignorera dem, kontrollera eller förneka dem.
Vi förstår knappt vad de är, var de kommer ifrån
eller hur de verkar förstå oss bättre än vi förstår oss själva.
Men jag vet att känslor är viktiga.
Ibland är de små,
som när jag känner doften av kanelbröd och saknar min mormor.
Och ibland är de enorma...
...som när jag fick veta att min tjej delar sina tankar
med sju andra personer runt världen.
Men om man har tur, om man har väldigt mycket tur...
...så kommer en känsla som förändrar allt.
Jag drabbades av en sådan känsla för många år sedan
när den här tjejen kom in i min bokhandel.
Det är samma känsla som jag känner nu.
Känslan att det är hon.
Min kärlek.
Min fru.
Det här är min framtid...
Och jag tror på den här känslan mer än något annat i mitt liv.
Tack.
Amanita...
Jag skrev det här hundra gånger
och rev sönder alla,
för jag måste erkänna att jag inte gillar löften.
Jag är rädd att låtsas att saker är eviga, för inget är evigt.
Mitt liv, särskilt de senaste två åren,
är beviset på att saker förändras...
Människor förändras.
Men med dig skrämmer det mig inte.
Det gör mig faktiskt lycklig.
Det känns spännande...
...för jag kan inte tänka mig ett bättre liv...
...än att se Amanita Caplan förändras...
...se henne utvecklas och växa.
Jag vill se allt som du blir.
Jag vill veta hur ditt hår ser ut om ett år och om flera årtionden.
Jag kanske inte är den tragiska, udda franska tjejen,
men jag vill bo i en vindsvåning i Paris
och komma med te när du skriver på din roman.
Och när vi båda är skrynkliga gamla damer
med celluliter på hela baken, och liktornar på fötterna,
och vi bråkar om täcket...
...så kommer jag fortfarande att minnas den här stunden.
Jag kommer att ha på mig den här ringen...
För det är bara i din famn
som jag någonsin har känt mig hemma.
Med den makt som har förärats mig, förklarar jag er fru och fru.
En gåva från Paris och det nya OBB för att hedra enigheten och ert bröllop.
Tack.
Jag gråter alltid på bröllop.
Jag med.
Smaka på en. Du blir aldrig densamma igen.
Har du pratat med någon av dem?
Nej.
Vet du vad du vill?
Nomi!
Jag vet inte vad jag tänkte på.
Nomi...
Det är ett fint namn.
Lawrence, varför har vi aldrig åkt till Paris förrän nu?
Vad hände?
Jag vet inte.
I bröllopspresent får ni åka vart ni vill på er smekmånad.
Vi insisterar.
Vad gulligt.
Men...
Det finns bara ett ställe vi vill åka till.
Herregud.
Jag trodde inte att sådant var möjligt.
TILL VÅRA FANS
Undertexter: Annie Nilsson