EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
GODHET ER SEXY
Jeg kan se for meg deg synge i Eurostar en dag.
Alle de hylende jentene som drømmer at du synger bare for dem.
Stemmen din er så vakker.
Du kan ikke holde den hemmelig.
Hvorfor ikke? Du har hemmeligheter.
Har jeg?
Du sa vi ikke kunne prate om legen vi dro til.
Det er sant.
Det må du ikke.
Spesielt ikke til faren din.
Vår hemmelighet, ok?
Vær så snill.
Slutt å lære min sønn å synge som en jævla homse.
Anton, det er til skolen.
Jeg bestemmer over min sønn.
-Ikke rør henne! -Elsker du mamma?
Mer enn faren din?
Det vil du ikke...
...når du får vite vår hemmelighet.
Du er full.
Vil du vite hvem moren din er...
-...mammagutt. -Slutt!
Slutt!
Det er gutten min!
Jeg visste det var en mann der inne. En som meg.
Jeg vet hva jeg er...
...og jeg vet hva det gjør deg til.
Og denne fitta er mer enn din mor.
Nei!
Vi må dra.
Han finner oss.
Jeg skal ordne...
Ordne det.
Denne gangen følger han oss ikke.
Vi skal bort herfra.
Wolfgang... det er ikke verdt det.
Jeg er ikke verdt det.
Wolfgang.
Hører du meg?
Kan du høre meg?
Wolfgang.
Kan du høre meg?
Takk Gud.
Ikke si noe. De overvåker alt. Ok?
Bare følg meg. Følg stemmen min.
Jeg har deg.
Vet du at vi har Whispers?
Vi skal bruke ham til å få deg fri. Ok?
Ikke.
Hva?
Jeg er ikke verdt det.
Wolfgang, det er du.
Du er det.
Jeg vet hva kjærlighet er på grunn av deg.
Jeg elsker deg, Wolfgang.
Og jeg sverger på at vi skal få deg fri.
Hva skjedde? Var det Wolfgang?
Han er neddopet og på blokkere,
så det var vanskelig,
men de skader ham ikke lenger.
Det er bra.
Will sa de lar være så lenge vi har Whispers.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg kan vente på byttet.
Jeg skjønner.
Det blir snart.
Men vi trenger mer av den flytende blokkeren.
Ja, så klart.
Jeg er snart tom for metataktogentrioksid.
Nomi må forfalske enda en resept.
Holder på.
Ferdig.
Dette burde holde ut uka.
Vi har ikke en uke. Vi må skynde oss.
Hvordan var d'Orsay?
Det gikk dessverre ikke.
-Så nå prater Will med Riley? -Og med Sun og Kala.
Planen avhenger av å finne rett sted
og kamuflert transport,
og nå har vi ingen av delene.
Sjekk dette!
Og nå Capheus.
Capheus? Prøver ikke han å kjøpe en politibil?
Gjett hva jeg fant?
En varebil som funker.
Flott.
Litt maling.
Den blir perfekt.
Ok.
Det er en start.
Will, hva skjedde?
Capheus fant en varebil.
Will så gjennom Capheus' øyne?
På en måte. Det er mer som om du er der selv.
Det er så kult!
Jeg kommer ikke over det. Ufattelig.
Jeg kan føle min oppfatning av selvet... utvide seg.
Det er ikke alltid bra.
Du vet vi hører deg selv når du senker stemmen.
Jeg mente det ikke.
-Hvem er det? -Nomi.
Kanskje Sans Jour er beste mulighet?
Folk vet du har spilt der.
De forventer det kanskje etter Amsterdam,
men vi har ikke mange valg.
-Jeg trenger Whispers dose. -Kala.
Den er klar.
Og...
Jeg er på vei.
Vent på meg.
Noe annet på Jonas sin mobil?
Ingenting. Han ringte utelukkende til sekretæren, Peapod og JustEat.
Vi trenger mer om sekretæren.
Han er vår eneste vei til Formannen.
Om vi hadde bedre utstyr...
Intet nytt fra Bug?
Nei, men sånn er Bug.
Faktisk er det helt ulikt Bug,
men jeg vil ikke at Neets skal bekymre seg over det.
BPO vet ikke om ham.
Diego fant ingenting offisielt på ham.
Han er som en filmkarakter.
Nei, han er bedre.
Fordi han er ekte.
Vi må beholde fokus.
Vi vet at BPO vil gjøre alt for å stoppe oss,
men holder vi oss til planen...
Fy faen! Dette er saker.
-Hva da? -Elizabeth.
-Hvem er Elizabeth? -Whispers kone.
Jeg trodde BPO flyttet henne til et tilfluktshus?
Ingen adresse.
Men godt å vite at folk under BPOs beskyttelse
følger de samme reglene som oss.
Når de søker om skilsmisse.
Morgen, Milt.
På krakken.
Se mot veggen.
Alt bra i dag?
Jeg vet du ikke vil svare.
Du må ikke det.
Jonas fortalte meg alt jeg trenger å vite.
Vi pratet akkurat om din kone. Elizabeth.
Jonas tror visst at hun elsker deg, men...
...jeg vet ikke.
Vi pratet også om... datteren din.
Hva het hun igjen?
Savner du henne?
En normal far ville det, men...
...du er ikke normal, er du?
Jeg tenker at når noen skjærer opp skallen
til en ung jente som Sara Patrell mens hun fortsatt lever...
...kan de umulig se på en annen jente
uten å tenke på det.
Kanskje du kan.
Som gutt var jeg en eksepsjonell elev.
Jeg elsket å lese.
Jeg åpnet en bok og fant hemmeligheter og kunnskap på innsiden.
Som medisinstudent lærte jeg å operere på mennesker.
Jeg så for meg at de hadde navn og liv,
men for min del...
...var de som bøker...
...bortsett fra at jeg åpnet dem med kniv.
Hvert øyeblikk jeg er her, bringer meg nærmere det øyeblikket
hvor jeg åpner Ms. Gunnarsdóttir mens hun enda lever,
så du kan føle at jeg skjærer inn i hennes cerebellum...
...og kutt etter kutt vil hennes hemmeligheter og kunnskap flyte ut.
Når alt som gjenstår av henne og deg og ditt knippe
er tall og observasjoner i notatboken min...
...drar jeg hjem...
...og kysser min vakre kone og datter...
...og vender tilbake til mitt eksepsjonelle liv.
Jeg er ikke så sikker på det, Milt.
Den vakre kona di?
Hun har søkt om skilsmisse.
Det er ingen vei tilbake.
Ikke for deg,
ikke for meg...
...ikke for noen av oss.
PROUST PÅ SPORET AV DEN TAPTE TID, BOK 6
På tide igjen, Jonas.
"Båndene som binder en annen person til oss selv, finnes bare i våre sinn."
Jeg lurer på om Monsieur Proust var en sanser.
Han var nok aldri lenket til en radiator.
Vær så god.
Gode blokkere du har.
Kvalitetsvare.
Ikke noe av kvalmen du får fra de selvlagde.
Takk.
-Stoler dere fortsatt ikke på meg? -Gi oss en grunn. Fortell om Formannen.
Det høres ut som Will.
Hvis han brukte deg som vakthund...
Må du ha pratet med ham.
Jeg forklarte at han bruker stemmemodulator. Og biomaske.
Han er ganske paranoid.
-Du sier så. -Du sier så.
-Vi ønsker å stole på deg. -Du hjalp oss før.
Men vi forstår ikke hvorfor du sluttet.
Vi kommer stadig tilbake til vårt første møte, Will.
På nærbutikken.
Jeg ba deg velge mellom hva du hørte og hva du følte.
Du sa at valget du tok var en tabbe.
Nei, tabben er å tro at vi er tilbake på samme sted.
Vi er ikke det.
Du er en fange lenket til en radiator.
Det er jeg.
La oss prate om Angelica.
Jeg prøver å forstå hvorfor hun dro til Chicago.
Hun lette etter sitt første knippe.
Så begynte hun å jobbe med Kolovi og Whispers.
Og denne delen plager meg.
Hun hjalp til å bygge en maskin som bruker lobotomerte sansere til å drepe folk.
Det høres ikke ut som hun du beskrev på stasjonen.
I det niende århundret
lette kinesiske alkymister etter en eliksir til å forlenge livet.
De kombinerte salpeter, svovel og kull...
...og ga verden krutt.
Kom igjen, ikke tull.
Angelica.
Det er ingen i verden jeg har kjent bedre.
Men jeg kunne ikke forestilt meg hva hun presterte i sitt korte liv.
Hun forlot hytta fordi hun elsket Raoul,
og hun følte at han var i live i Chicago.
Da hun kom dit...
...ville hun forstå hva Kolovi og Whispers drev med.
Hun trengte deres tillit.
Snart innså hun at hun kunne bruke deres teknologi
til å bygge en maskin som kunne spore psycellium-koblingen til hennes barn.
Hun jobbet i hemmelighet og utviklet et implantat av nevromorfisk vev,
og brukte ledeevnen til psycelliumet til å sende et signal.
Forestill deg en sonar som ikke sender ut lyd...
...men smerte.
Smerte, Will.
Smerte forbinder oss.
Smerte forbinder oss bedre til hverandre enn noe annet.
Å, min kjære. Jeg er så...
Milton.
Jeg...
Jeg trodde du ville le av meg.
Jeg ville ikke vise deg det før jeg var sikker,
men nå er jeg det, jeg...
Se. Et gjennombrudd.
Jeg fulgte din forskning.
Ekstraordinært.
En politimann fra Chicago vet at livet ikke alltid lar oss
være den beste versjon av oss selv.
Spesielt når omstendigheter krever at vi lyver og bedrar våre venner,
eller driver oss til å lenke en alliert til en radiator.
Neets?
Der er du.
Fikk ikke sove.
Går det bra?
Av og til er alt dette... tøft.
Vi er i Paris, Nom.
Det er Eiffeltårnet.
På universitetet var alt jeg tenkte på å komme til denne byen.
Jeg skulle bo i en loftsleilighet
og jobbe på Shakespeare and Co. mens jeg skrev bok.
Jeg fantaserte om å falle for en tragisk utilgjengelig fransk jente
som jeg omsider ville bryte gjennom til
når jeg kysset henne foran turistene der oppe,
på toppen av Eiffeltårnet.
Det har du aldri fortalt meg.
Du hadde dine tidligere liv. Jeg hadde mine.
Jeg klarte meg gjennom tøffe tider ved å tenke på denne byen.
Og nå som jeg faktisk er her
med kvinnen jeg elsker...
Og Eiffeltårnet er rett der borte, men vi kan ikke nyte det
fordi noe fryktelig kan skje når som helst.
Hør på meg, Amanita Caplan.
Da jeg satte denne ringen på fingeren din, lovet jeg deg noe,
og jeg skal holde det løftet.
Jeg skal gifte meg med deg.
Jeg kan ikke tro på en fremtid der det ikke skjer,
fordi en fremtid hvor vi ikke kan nyte Eiffeltårnet
og kysse foran turistene... er ingen fremtid.
Og så umulig som den fremtiden kanskje virker akkurat nå,
så skal jeg påminne deg, slik du påminnet meg,
at umulighet bare er et kyss unna virkeligheten.
Jeg elsker deg.
Igjen?
Skuespillere.
Det jeg prøver å forklare er at...
...dette er en viktig del av hans prosess.
Kan du høre meg nå?
Han kommer.
Har du dekning?
Dani, hva sa han?
Har jeg sparken? Sparket?
Er det bedre?
Ja. Jeg kan se deg.
Jeg kan se deg òg.
Selv i piksler er du vakker.
Vi er alle bekymret.
Det burde dere være. Jeg kjører Van Damn.
-Samlingen virket. -Ja.
Meningsmålingene stiger, men folket må se deg.
Mandiba spør: "Hvem er han? Hvorfor gjemmer han seg?"
Jeg lover jeg vil forklare alt snart.
Dette er et stort problem.
BPO kontaktet familien min.
Faren min sendte en kryptisk, forvirrende e-post som om alt var bra,
noe han aldri ville gjort slik ting er nå.
-Vi visste det kunne skje. -Nomi kan se om det er alvorlig.
Nomi gjør ingenting før Nomi før en jævla kopp kaffe.
Nei.
Jeg kan ikke tro at dette skjer med oss.
Hvorfor meg? Hva foregår?
Du skal delta i et stort valg.
Du skal gifte deg.
Jeg har mitt livs sjanse,
men vi er fanget her!
Fanget! Vi er fanget her!
-Fanget! -Frys, alle sammen.
Ok, vi må puste dypt.
Vi prøver alle å holde fast ved ting vi bryr oss om,
men... Wolfgang trenger oss.
Og dette er krig.
Stopp!
Elsker du moren din?
Mer enn faren din?
Vil du vite hvem moren din er... mammagutt?
Slutt!
Når du får høre vår lille hemmelighet...
Hvorfor Wolfgang?
Hvorfor?
Du vet hemmeligheten vår...
Du har alltid visst.
Men likevel gjorde du ingenting.
Faren min var et monster.
Og det er du òg.
Denne fitta. Hun er mer enn din mor.
Hun...
Hun er din søster!
Han giftet seg med min mor.
Hun trodde han ville beskytte oss.
En dag kom han inn på rommet mitt...
Jeg prøvde å flykte.
Han fant meg.
Han fant meg alltid.
Vi må dra.
Han finner oss.
Jeg skal fikse dette.
Jeg skal få deg bort herfra.
Hvordan kan et barn være så modig?
Wolfgang, det er ikke verdt det.
Jeg er ikke verdt det.
Jo, det er du.
Du er mammaen min.
Ikke skyt! Vi trenger ham i live!
Hva er poenget her, Mr. Bogdanow?
Vi har satt opp et bytte med ditt knippe.
Du har intet sted å gå, annet enn hjem.
Jeg har intet hjem.
Nei!
Du kan ikke gjøre dette.
Én kule gjør slutt på all dritten.
Jeg og Whispers.
Og meg.
Nei!
Du kan ikke gi opp.
Ikke du.
Ikke nå.
Vi visste de ville ha Whispers,
men i går natt beviste at de er desperate.
Jeg vil tippe at zombie-programmet...
Bare har én pilot.
Whispers.
Men fra hva vi vet, er det noe som ikke stemmer.
Hvis jeg var en ond formann som tilbød drapsmenn til utleie,
ville jeg hatt mer enn én pilot.
Du ville hatt mange.
Og mer enn én nevral grensesnitt-greie.
Nok til at tapet av én ikke er avgjørende.
Nettopp.
Dani?
Du kan la den stå der, takk.
Noen må signere for den.
Bug?
Engler?
Vi er så glade for å se deg!
Å, kjære!
-Dere har blitt flere. -Ja.
Er dette alle stemmene?
Ja.
Hva skjer, Født Fri?
Og du kjenner Lito.
Vi møttes på Castro.
Du husker det.
Vi var kjempebekymret for deg.
Beklager.
Tyfon over Bangkok forsinket meg.
Fløy du til Paris fra San Francisco via Thailand?
Du advarte meg, så jeg passet på.
Tok den lange veien rundt.
Så måtte jeg spore opp utstyr via et rendez-vous avec Madame Virtuelle.
Snakker du fransk også?
Så klart snakker Bug kjærlighetsspråket.
Sist gang var kjærlighetsspråket spansk.
Hvor er Sun?
Det kom en rapport fra Seoul.
Akkurat da Bak Investments-saken
ikke kunne blitt mer lik en Hollywood-film,
har minister Tae Park blitt arrestert for obstruksjon.
Tae ble etterforsket for sin tilknytning til Joong-Ki Bak...
Jeg hater ham...
...men jeg er glad du ikke tok livet av ham.
...og tre uker etter at politietterforsker Mun ble skutt under Bak-galaen.
Etterforsker Mun sies å ville komme seg helt.
Mange i media kaller Bak Investments-skandalen
tiårets sak.
BAK INVESTMENTS-SKANDALE
Du kan ringe ham.
Bug tok med en hel eske med nye engangsmobiler.
Faen.
Hallo, etterforsker.
Husker du meg?
Ja, jeg tror det.
Du ser ut som en dame som banket meg opp.
Jeg prøvde å få hennes tillit da jeg ble skutt under arrestasjonen av hennes bror.
Takk.
Det ordet kan ha gjort det verdt det å bli skutt.
Hvordan har du det?
Bra.
Se.
Tilbake på jobb allerede.
Du?
Bra.
Hvor er du?
Her.
Det er alt du trenger å vite.
Du er ikke her.
Skulle ønske du var det.
Sier du at du savner meg, etterforsker Mun?
Faktisk, Ms. Bak, så er det helt korrekt.
Si det igjen.
Si hva?
Si det.
Jeg savner deg mer enn noen annen i mitt liv.
Din tur.
Jeg savner deg.
En gang til.
Jeg må gå.
Ms. Bak?
Jeg kan ikke.
Jeg har sett på skjermen så lenge at selv brillene mine er slitne.
Det kan jeg tro.
-Vi nærmer oss. -Gjør vi?
Etter at Raoul døde i hytta, utviklet Angelica og Whispers Sporverkene,
det som nå er droneprogrammet.
Rundt denne tiden dro de til London sammen,
akkurat da Croome avsluttet ferien sin tidlig i Zürich.
Jeg tipper dette er da Whispers demonstrerte
funksjonaliteten til droneteknologien til folk i BPO, inkludert Formannen.
Men noe skjedde, noe Jonas ikke vil prate om,
og vi vet at det var alvorlig, for like etter
ble terroristetterlysningene på Jonas utstedt.
Hvordan gjør han det?
Har dere sett Hernando og Dani?
De ble med Amanita på croissanter.
Croissanter?
Nei. Jeg trenger protein.
Ikke sukker og stivelse.
Ingen karbohydrater i huset! Jeg spiser dem alle!
Herregud.
Jeg er rolig. Jeg har helt klart ikke panikk,
men jeg fikk akkurat en meget bekymringsverdig e-post.
Rajan!
Hva gjør du her?
Herregud.
Hva gjør du her?
Min kjære! Jeg hørte ikke noe fra deg.
Hvorfor sa du ikke at du kom?
Jeg sendte en e-post.
Jeg var bekymret!
Folk fra en medisinsk organisasjon kom og spurte etter deg.
Hvilken organisasjon?
Jeg husker bare tre bokstaver... BP...
Faen!
Beveg dere!
Ta bagen. Kom igjen. Fort.
Kom igjen.
På tide med en vanskelig avgjørelse.
Gå!
Kala.
Hvem er de? Er du med i en gal kult?
Hvis de mennene tar meg,
dreper de meg. Kom.
Jeg vet ikke med deg, men jeg har høydeskrekk.
Bra vi ikke har spist enda.
Croissant!
Lot jeg døren stå åpen?
Hernando. Dani.
Frys! Henda i været!
Faen!
Faen? Hva mener du?
Nomi!
Amanita er i trøbbel.
Vi kommer, familie!
Jeg er på deres side.
Faen!
Amanita!
Ned! Frys!
Frys! Knærne på gulvet.
Ikke skyt.
-Går det bra? -Ja.
Nom!
Fy faen! Det har jeg ventet på!
Går det bra? Jeg trodde vi mistet dere.
Faen!
Vi må sikre dem,
ta med alt vi trenger og dra til skjulestedet.
Jeg drar ikke før noen forklarer meg
hva i helvete som foregår.
Bli med meg.
Jeg vet ikke hva jeg skal si dersom det jeg har hørt er sant.
Jeg vet det ikke er lett, ok?
Det tok meg lang tid å akseptere det...
At du er... en annen type menneske enn meg?
Ja.
At du er telepatisk tilknyttet sju andre mennesker.
Telepati er ikke helt...
Men ja, stort sett.
Jeg trodde jeg hadde hemmeligheter.
Jeg klarte ikke fortelle deg det.
Ikke til noen.
Og alt dette skjedde med deg før bryllupet vårt?
Ja.
Ikke rart du var så forvirret.
Ja.
Og i... Positano?
Ja!
Så når denne Wolfgang blir torturert, føler du smerten hans?
Det høres grusomt ut.
Hør her...
...jeg vet dette er et sjokk,
og at det kanskje er best for deg å dra bort en stund og bare...
Men du er i fare nå, Kala.
Så du tror meg?
Er du i stand til å finne opp en ufattelig svær løgn som dette?
Nei.
Er du og alle de der ute sinnssyke?
Jeg tror ikke det.
Så hvilket valg har jeg?
Jeg kom til Paris av samme grunn som at jeg giftet meg med deg.
Jeg elsker deg, Kala.
Og den følelsen har ikke forsvunnet eller forandret seg
av å få vite at kvinnen jeg elsker...
...er mye mer enn kvinnen jeg giftet meg med.
Gud, Rajan.
Jeg giftet meg med en god mann.
Sans Jour er der nede ved elven.
Det er nære metroen. Det er bra.
Georges sa vi kan bruke bakdøren,
og at de kan skaffe mer sikkerhet.
Disse klubbeierne digger deg, hva?
Jeg har savnet deg sånn!
Så vakker som alltid.
Min lille søte.
Dette er Will,
han jeg fortalte om.
Rivalen min. Ja vel.
Pistoler ved daggry?
Bare engelsk, kan jeg tenke meg.
Fransk, om du foretrekker.
Og pistoler er helt greit for meg.
Jeg liker ham allerede.
Kom.
-Snakker du fransk? -Nei, men du gjør det.
Jeg har en overenskomst med lokalpolitiet.
Det er ikke lokalpolitiet vi er bekymret for.
Vincent sa disse mennene truet med å stenge klubben hans.
Mange forskjellige folk har truet oss i Paris...
...angrepet oss og vår levemåte.
Svaret er og har alltid vært det samme.
Eller som de sier på engelsk: "Dra til helvete."
Gi meg den.
Hvis Will har rett og Angelica og Whispers kom til London sammen...
...kan det som skjedde der forklare riften
som fjernet Kolovi.
Stemmer.
Blokkertid.
Et øyeblikk. Jeg må ordne sprøyta.
Du hadde rett.
Georges er enestående.
Hva var deres forhold?
Du vet... nært.
Politisansen min går av.
Hva?
Noen forfølger oss.
Faen.
-Har du mobilen din? -Nei.
Kom igjen.
Ringer.
Det bare ringer.
Ingenting.
Kan du ikke besøke?
De er på blokkere.
Hva med Capheus?
Hva skjer?
Vi har et problem.
Du er ikke i nærheten.
-Jeg kan kjøre. -Du blir for sen.
Whispers vil være uten blokkerne sine.
Dette er ulikt Will. Noe er galt.
Veldig galt.
Om ti minutter vil Whispers kunne besøke.
Hvis han vet hvor vi er...
Jeg gjør det.
Hva?
Nei, ikke tale om.
Som vi sa. Han kjenner meg.
Jeg kan sette sprøyta.
Noen må bare passe på meg.
Noen som kan bruke denne?
Joaquin.
Min tía sa alltid at selv rasshøl kan brukes til å drite og pule.
Ms. Caplan.
Kommet for å leke doktor?
Er det lett for deg å høres ut som en skurk,
eller må du øve på det?
På krakken. Øyne mot veggen. Du kan dette.
Hvem er hjelperens hjelper?
For redd til å vise sitt latina-ansikt?
Er det ikke triveligere måter
to pene damer kan bruke tiden sin i glade Paris på?
Du trenger ikke si noe.
Ditt ønske om å shoppe er åpenbart.
Gjorde det vondt?
En forlovelsesring, Ms. Caplan?
Gitt ditt feilende ekteskap,
takker jeg nei til visdommen du vil dele.
Ja.
Over tid vil dere oppdage
de uoverkommelige forskjellene mellom artene.
Det er småligheten deres, grensene av sapiens sinn,
som tiltrekker min art.
På linje med hvordan mennesker liker å ha kjæledyr.
Før eller senere vil Ms. Marks oppdage at å være gift med deg
er som å være gift med ei labrador-tispe.
Jeg glemmer aldri et ansikt.
Jeg ser deg òg.
Slu.
Og jeg kjenner din "art".
Menn som mistar ondskap for styrke...
Dere lever små, stakkarslige liv. Så begrensede.
Vi vet begge at om jeg trekker av,
er det ikke en sjel som ville grått.
Småligheten til din type liv er ikke noe å frykte...
...bare å synes synd på.
Ok. Det var konge!
Det var Bodhi.
Fra flyet?
Men hun sa det var meningsløst å prøve å forandre verden.
At du bare kan forandre deg selv.
Reglene hennes har visst endret seg.
Hun er ikke den eneste som endrer på spillet sitt.
Mr. Hoy!
-Hva skjer? -En rensing!
Som du kan se, smeller fellen i lås.
Kom, Ms. Blue, før de henger og parterer meg,
har jeg to damer som vil prate.
Du husker kanskje din landskvinne?
Yrsa?
Du lever enda!
Ja, Riley.
Enn så lenge.
Hva skjer, Kala?
Riley besøker Mr. Hoy.
Men hun er her.
Føler med deg.
Jeg har vært i skjul siden jeg flyktet fra Island.
BPO vet at jeg forfalsket hjerteinfarktet for å bringe ambulansen.
Det var deg.
Du reddet livet mitt.
Vil du takke meg,
hør på kvinnen som ba meg hjelpe deg.
Riley, jeg er sapien, så jeg kan ikke se deg.
Mitt navn er River El-Saadawi.
Du kan ha hørt om min mor.
Så klart.
Jeg leder en gruppe av BPO
som fortsatt kjemper for originalprinsippene,
slik min mor og Mr. Hoy satt fram.
En svunnen tid, og jeg frykter jeg òg snart er det.
De angriper våre folk i Manchuria.
Evakuer alle som er igjen til Jeju-øya.
Lykke til, Admiral.
Du også, Taler.
Mr. Hoy, dronningen av Napoli står bak rensingen.
Den løgnaktige heksa vil ta deg òg, Sutra.
La oss hjelpe deg.
Du kan hjelpe meg, Ms. Blue,
ved å holde det du lovet og betale din gjeld til Øyriket.
-Hvordan? -Gjør som River ber deg om!
Jeg håpet vi kunne ha denne samtalen personlig.
Jeg trodde ikke situasjonen kunne bli verre
etter drapet på Richard Croome,
men jeg undervurderte Formannens hensynsløshet.
Som dere blir vi også jaktet på nå og fengslet eller verre.
Vårt eneste håp er om...
Om hva?
Du må drepe Whispers.
Dreper du ham, dreper du droneprogrammet
og lammer Formannens tak på BPO.
Jeg vet at det vil koste deg,
men dette er krig.
Hva er det som skjer?
Et slags organisert angrep.
BPO har funnet Hoy.
Ms. El-Saadawi tror at deres eneste håp...
...er om vi dreper Whispers.
Men da dreper de Wolfgang.
Jeg beklager.
Vi måtte prøve.
Ta blokkeren din.
Eksponering er farlig.
Riley, jeg ber for at vi en dag kommer ut av dette mørket.
Takk.
Nå skjer det.
Dette er slutten.
Farvel, Mr. Hoy.
Farvel.
Hvor skal du?
Jeg har ingen flere steder å flykte.
Du vil kanskje se bort.
Ikke gi opp. Vær så snill.
Velsigne deg, jenta mi. Men jeg er Øyrikets Taler.
Jeg kan ikke la BPO få tak i meg.
Ikke si det. Dette er min skyld.
Hadde vi ikke møttes i Amsterdam ville du...
Vært sammenkrøpet i kisten min, som en jaktet rotte?
Ja. Det stemmer, Ms. Blue.
Men hadde jeg dødd der, ville jeg dødd med anger.
Dør jeg her...
Det holder.
La oss slutte med alt dette tullet om å dø.
-Tante Kristy? -Mrs. Stromness?
Hvordan kom du deg hit?
Med drosje, dummen.
Hva? Men du burde ikke være her!
Det er ikke trygt.
Det er mye tryggere nå
etter at jeg kastet kulene ut av vinduet.
Hva har du gjort?
Hør her...
...jeg lovet Angus å passe på deg.
Så ta en blokker.
Blir vi arrestert, vil det gi deg litt mer tid.
Visste du det?
Om homo sensorium?
Jeg var Angus sin kone i 40 år.
Du kan ikke elske noen slik jeg elsket Angus,
og ikke vite noe sånt.
Ta medisinen din.
Ikke vær bekymret for meg. Jeg klarer meg.
-Gå! -Klart!
Frys!
-Hva skjedde? -Overlevde Hoy?
Jeg vet ikke.
Koblingen ble brutt.
Han er borte nå.
Du skal liksom si knask eller knep.
Knippe null åtte null åtte. Kode VF.
V for ville, F for fiendtlige.
Og F er for Formann.
Og for faens pyse.
Jeg er like lite redd for deg som en lege frykter sykdom.
Ta av deg masken da.
Anonymitet er dessverre nødvendig i denne krigen.
Men når den er over,
kan jeg tenke meg at mine anstrengelser går uhedret,
slik det burde være.
Mitt arbeid er sin egen lønn.
Ingen fare.
Jeg skal passe på at du får alt du fortjener.
I årtusener har min art kuet din.
Vet du hvorfor?
Sikkerhet.
Det er bare én stemme som forteller meg hva jeg skal gjøre.
Du?
Du tok en pistol
og hadde muligheten til å ødelegge alt mitt arbeid,
men du feilet.
Din art lider av for mange motstridende tanker,
for mange skrikende stemmer i skallene deres.
Heldigvis vet jeg om en enkel kur som kan stilne dem alle.
Kom igjen.
Trekk av, for faen.
Pyse-faen! Kom igjen! Vis meg hvor sikker du er!
Din pikkløse faen, gjør det!
Du forlater oss i morgen tidlig.
Jeg forventer å se deg snart igjen.
Da er vi to.
Kommunikasjon er avgjørende.
I Djevelen døde ved daggry var det et gisselbytte på en klubb.
-Det var en tyrefekterstadion. -Var det?
Ja, og oksen spiddet deg...
Gutter?
Beklager.
Blokkeren må ha avtatt nå.
Wolfgang!
Går det bra?
Hei, sexy.
Nei!
Jeg sa at våre skjebner var sammenflettet.
Hva gjør hun her?
Ditt knippe ville forsikre seg om at du var uskadd, og vi vil det samme.
Ms. Facchini er den eneste sanseren tilknyttet både deg og Milton.
Heldige meg.
Klar til å komme hjem, Milton?
For å få til byttet,
må en av oss ta kontakt med Lila.
Siden jeg allerede er tilknyttet Whispers, burde det bli meg.
BPO vil stenge av området rett etter byttet.
Vi har overvåket lokalpolitiet
og BPO har ikke involvert dem utover standard terroradvarsler.
Vi kan bruke det til vår fordel.
Hvem ser mer ut som en terrororganisasjon enn BPO?
Betjenter!
-Vær så snill. -Ja?
Modige lovoppholder.
Jeg lytter.
Det er en trussel like bak meg.
Unnskyld?
-Terrorister. -Terrorister?
-De vil angripe! Du må beskytte folket! -Ikke spøk med slikt.
-Kom igjen! -Pass på!
Pass på!
Ut av bilen!
Opp med hendene!
Med tanke på at vi må evakuere
har jeg flyttet logistikken til et mobilt responskjøretøy.
Utrolig at jeg faktisk er med i en sånn planleggingsscene.
-Bug. -Unnskyld.
Det er min glede
å rapportere at Bug-mobilen nesten er klar.
Vi sa vi trengte den nå.
Sa jeg "nesten"?
Jeg mente helt fullstendig klar. Jeg mener...
Ja, sånn ja.
Bug!
Faen!
Jeg mener merde!
Så snart vi har tid og sted,
trenger vi flest mulig øyne på Sans Jour.
Metalldetektorer vil hjelpe,
men de følger nok ikke reglene.
BPO vil sende alle de har
så snart de har byttestedet.
Spander en drink?
Beklager, søta.
Homo?
Vi kan drømme.
To ved baren er helt klart politi.
Skjønner.
Capheus slipper oss av her.
Vi er her.
Klare.
Jeg har sjekket utgangen.
Varebilen er snart klar.
Tror du vi har noen sjanse til å overleve?
Jeg trodde ikke jeg ville overleve fengsel.
Jeg trodde ikke jeg ville overleve Bak-galaen.
Og sannheten er...
...at jeg ikke gjorde det.
Vi gjorde det.
Ja, jeg har en god følelse også.
Jean-Claudes ånd.
Vi har kontroll over gatekameraene.
Vi venter å høre om klubbens.
Georges sendte kodene. Prøv å logge på.
Prøver nå.
Der er Wolfgang.
Lila er på vei inn på klubben.
Når vi har Wolfgang, drar vi
og tar hver vår vei til møtestedet.
For å kunne evakuere uten å skape panikk
tenkte jeg på røykpotter,
slike som vi bruker på festivaler.
Ved å legge til krydder har jeg gjort lukten ganske intens,
hvilket jeg tror vil få folk til å...
Det beviser at...
Ok. Nå gjelder det.
Ser du den kvinnen?
Hold oss nære henne.
Will!
Det er Bodhi!
-Hva skjer? -Jeg mistet Whispers!
De mistet ham.
Faen!
Jeg har ham.
Beklager, elsker. Dette er farvel.
-Hun har våpen! -Nei!
Begynn utgangen!
Alle ut av bassenget.
Dani, Hernando, slipp pottene.
Der må komme dere ut.
Hvor er Kala?
Jeg vet ikke.
Lito, Dani og Hernando har henne. De drar mot metroen.
Kom igjen!
Gjør byttet.
Ja.
POLITI
Ms. Facchini.
Milton... omsider.
Kjør av og mot høyre.
Stans.
-Er alle ute? -Så langt.
Jeg har Lito, Hernando, Dani og Kala.
-Var du redd? -Det var skummelt som på film, ja.
Men samtidig var det ekte, så da...
Den mest spennende opplevelsen noensinne!
Hva med Wolfgang?
Jeg er ok.
Hvor er Rajan?
Han er med meg. Vi sees på møtestedet.
Greit.
Gå.
Vent. Hva med Sun?
Hei, du! Stopp!
Hendene på hodet! Ned!
Ned på kne! Ikke rør deg!
Få henne ned. Vi tar henne med de andre.
Unnskyld meg, betjenter.
Jeg har en arrestordre på den kvinnen.
Jeg kjenner ikke deg eller språket,
men du må snu og gå herfra.
Beklager, hun blir med meg.
Stikk, sa jeg!
Bonsoir, Ms. Bak.
Hva gjør du her?
Jeg hadde noen feriedager.
Aldri vært i Paris.
Jeg hører folk ofte blir forelsket her.
Seriøst. Hvordan fant du meg?
I 13 år som politi har jeg aldri begått en forbrytelse.
Men det er dessverre ikke lenger sant.
Jeg brukte satellittsporingssystemet ulovlig
for å finne en som ikke lenger var ettersøkt,
men som tilfeldigvis ringte meg...
...med denne mobilen.
Jeg må anmelde deg.
Så klart.
Skal du fortelle meg hvorfor du gjorde alt dette, etterforsker?
Jeg er ikke flink med ord, Ms. Bak.
Kan jeg vise deg i stedet?
Ok. Jeg fant Sun.
Hun har det veldig bra.
Hvordan...
Jeg ba henne kaste mobilen.
De er så enkle å spore.
Visste hun ikke det?
Jeg gjorde det, så teknisk sett...
Kom igjen. Hva med Lila?
Nettopp, Lila.
De forlater 11. arrondisseement nå.
Jeg må treffe Formannen umiddelbart.
Jeg vil personlig lede gruppen som fanger disse dyrene.
Og kan noen fjerne disse?
Snart, kjære.
Det er henne.
Er det vår sirene?
Det er ikke oss.
Noe er galt.
Sjåfør, hva skjer?
Det var Lila.
Hun lurte oss.
Hva nå?
Rajan, dette stedet er utrolig.
Ja. Min venn, Jean-Pierre, har eid det i årevis.
De kommer snart.
Rajan... de fleste menn ville ikke gjort det du gjorde for meg.
Jeg gjorde hva jeg kunne.
Det vil jeg aldri glemme.
Her kommer de.
Å, Ganesha.
Hva gjør jeg her?
Hvilke regler følger jeg?
Kan jeg?
Siden du faktisk kan være på mer enn to steder samtidig,
noe som bryter flere naturlover,
vil jeg foreslå at... det ikke er noen regler.
Rajan, du er så mye mer enn mannen jeg trodde jeg giftet meg med.
Ja, helt klart.
Hva med litt boblevann?
En, to, tre!
Har du smakt den?
Til min venn Jean-Pierre!
Vent, jeg vil si noe.
Jeg har levd mye av mitt liv med én venn,
med min ene bror...
...og jeg visste aldri hvordan det var å...
...ha folk i ditt liv som vil kjempe for en som meg.
Takk.
Din store tyske raring!
-Vi elsker deg! -Takk.
-Skål. -Skål.
Selv etter alt vi har gjennomgått...
...ville noen av oss gått tilbake til den verdenen vi er vant til?
Selv om den verdenen inkluderte Milton Brandt.
Bodhi.
Er hun tilbake?
Hun er ikke her, men i hodet ditt?
Jeg er forvirret. Vi har aldri møttes, men jeg kan se deg.
Jeg også.
Noe kan jeg forklare og noe ikke,
men før jeg begynner, må dere akseptere Morens invitasjon.
Hvem er Moren?
Det er jeg.
Velkommen.
Dette er Lacuna.
Dere har spørsmål.
Ja, faktisk. La oss begynne med "Lacuna"?
Et tempel, et universitet, en disiplin, eller hva nøyaktig?
Et hjem.
Lacuna eksisterer mellom det som er deres eller vårt,
og sanserne som bor her
og ivaretar unik kunnskap nedarvet gjennom århundrer.
Vi er i verden, men ikke fra verden.
Du virket "fra verden" da du sendte henne etter oss for å drepte Brandt.
En dag, tror jeg, vil Bodhi sitte her...
Moren til en fremtidig Lacuna.
Det er både en bekymring og et håp
at hun beholder en viss uavhengighet i sinnet.
Brandt må ødelegges.
Du tror Brandt jobber med sapiens.
Men vi her ved Lacuna kjenner hans sanne mål.
Du mener drone-leiemorderprogrammet?
Nei, Brandt manipulerer BPO.
Hvorfor?
Jeg er en treenighet av mødre.
Jeg fødte for lenge siden en jente som ble en mor selv.
Jeg er Moren av Lacuna.
Og jeg er moren til mitt eget knippe.
Bare én av mine åtte lever ennå.
Han har mange navn, men opprinnelig var det Milton Brandt.
Du er Whispers mor?
Jeg var ikke da den jeg er nå.
Hvilken mor ville vært uendret av drapet på sine sju barn
av det åttende?
Jeg følte hver og én...
...smerten deres...
...frykten deres...
Døden deres.
Jeg prøvde å stoppe ham.
Feilet.
Det var uutholdelig.
Jeg flyktet fra livet mitt...
...fra meg selv...
...fra verden...
...til jeg kom hit.
Lacuna virker å være mektig.
Hvorfor vente til nå med å stoppe ham?
Knippedrap har en forferdelig pris.
Min sønn opplevde sitt knippes død
både som morder og offer.
Dødsangsten har forgiftet hans sjel.
Men hva har det å gjøre med droneprogrammet?
Zombiene...
Hvis Whispers kunne bo i dem med sin bevissthet intakt...
Og hvis han hadde nok av dem...
Vil han kunne leve evig.
Lacuna verdsetter sin nøytralitet, men Bodhi argumenterte...
At nøytralitet, overfor slik ondskap, er medskyldighet.
Hennes syn vant fram.
Og Lacuna bestemte seg for å gripe inn.
Kan du hjelpe oss å finne Whispers?
Mødre og barn har en viss tilknytning.
Det er en navlestreng som ikke kuttes...
...før døden.
Jeg er overrasket over at du ble med på å hjelpe oss.
På dette punktet, Ms. Bak,
blir du neppe kvitt meg.
Ikke si du snakker italiensk også.
Enda et kjærlighetsspråk.
For Bug har ikke kjærligheten noen nasjonalitet.
Utrolig at i går trodde jeg det verste i livet mitt
var å stå for retten for korrupsjon,
og i dag skal jeg til Napoli for å stoppe en ond organisasjon
fra å bruke en hemmelig menneskerase,
som min kone er en av, som selvmordsdrapsmenn.
Hva sa du?
Jeg sa... ting forandrer seg fort.
Ja. Så fort!
Som å kjøre på skyer, sant?
Ja, som å kjøre på skyer.
Kan du høre musikken hennes?
Hvis jeg vil.
Jeg elsker den sangen.
Hei!
Hva?
Nei.
Herregud!
Jeg kan ikke tro at du er her og ikke i små biter.
Wolfie, jeg var så bekymret.
-Glad for å se deg òg, bror. -Ja.
Broren min, Felix!
Dette er Capheus.
Ok.
Og du må være India-planen.
Jeg er Kala. Hyggelig å møte deg.
Ja. Hyggelig.
-Og jeg er Rajan. -Hei.
Mannen min.
Det er komplisert.
Vel, la meg vise dere noe som ikke er komplisert.
En gave fra Sebastian Fuchs.
Herr Fuchs har tro på hevnens moralske nødvendighet
og håper at hans gaver vil være til bruk mot,
og jeg siterer: "Den napolitanske tispa."
Han inkluderte favorittleken din...
...for gamle dagers skyld.
Nei.
Hva sa han?
Napoli. Endestasjonen.
Så klart.
La meg gjette, nå skal du si: "Det er håpløst, snu umiddelbart"?
Jeg vet du ikke vil lytte,
men hvis jeg ikke sier dette, vil jeg angre.
Vi pratet om hemmeligheter en gang.
Hvordan deres verden er bygget på hemmeligheter.
En måte å overleve i en slik verden
er å bli en hemmelighet selv.
Hvilken hemmelighet?
Den samme hemmeligheten
jeg må fortsette å holde,
selv når jeg ber deg om å holde deg unna Napoli.
Godt forsøk, Jonas.
Men etter at du tok deg en drink mens vi ble torturert,
er vår tro på din evne til å fullføre denne kampen lav.
Mr. Gorski.
Mannen alle undervurderer.
Og Wolfgang, mannen alle vil ha.
Velkommen til mitt hjem.
Jeg kan se du har tenkt å holde meg våken om natta.
Savnet deg, sexy.
Jeg assosierer ikke glade tanker med drap,
men jeg vil nyte å drepe deg.
Du var mye gøyere sist vi møttes.
Hva med deg, betjent?
Er du gøy?
Jeg?
Festens midtpunkt,
spesielt når Camorra-dronninger hjelper skyggemakter
jakte på og lobotomere folk jeg er glad i.
Harde tider, harde valg.
BPO er som enhver styresmakt.
For å hanskes med dem må du snakke deres språk:
makt.
Jeg sa at dette knippet ikke ville gi seg.
De er for sent ute.
Men jeg er glad dere kom på besøk.
Dere vil være vitne til et vendepunkt i vår kamp.
Jeg sa jeg skulle bygge et fristed.
Og hvor bedre enn mitt Napoli?
Her bor minner ved historie...
...historie ved minner.
Der fikk jeg mitt første kyss.
Og framfor oss er plassen der Masaniello, en fisker,
stod imot Det spanske imperiet og startet en revolusjon
som skapte den første Napolitanske republikk.
Drit i det.
Du er ikke revolusjonær. Bare en kollaboratør.
Hold deg unna.
Jeg kan ta ham.
Ikke nå. For mye står på spill.
Byen har eksistert i tusener av år.
Imperier og armeer kom og gikk,
og vårt hjem står fortsatt.
Noen vil overleve denne krigen.
Den noen er meg.
La oss spise.
Herregud.
Hvis jeg måtte velge et siste måltid,
ville jeg valgt pizza!
Jeg var her en tid i en sykehusseng,
og jeg har aldri spist så godt.
Jeg har også vært på sykehus!
Grusom mat, mann.
Hva skjedde med deg?
Den morsomste bryllupsreise-historien du har hørt.
Rajan, dette er nok ikke rett tidspunkt.
Herregud, vi er i Napoli.
Fantastisk!
Internasjonalt mest ettersøkte!
Diego!
Hva skjer, Island?
Godt å se deg.
Du kom.
Så klart, hvis jeg hadde bedt deg om å medvirke
i all verdens forbrytelser på fremmedjord,
hadde du òg løpt til flyplassen.
Så hvem av dere er mennesker?
Hei, bowlingkule.
-Det er Puck. -Hvordan vet han at vi er her?
Hallo, prinsesse. Savnet meg?
Herregud.
Hva?
Puck!
Kom igjen.
Øyriket sa dere var på vei.
Hva... Lever Mr. Hoy?
Jeg vet ikke.
I så fall er han på blokkere.
Kom igjen.
Denne vongolen.
Ikke som den turist-driten over gata.
Ándale. Kom igjen. Vamos.
Igjen med det håret?
Puck, det er ekkelt.
Hva?
Aner ikke hva dere prater om.
Vi har holdt øye med Facchini i årevis.
Hun er i Palugio-familien.
Hun var leiesoldat i Europa
og en sniffer for BPO.
Men hun stod alltid nær sine her.
Dette er Alphonse. Og Sutra.
Vi jakter på kollaboratører.
Og Lila Facchinis knippe er ett av de verste.
Vi har overvåket Ms. Facchinis nettverk lenge.
Vi tror hun har smuglet Cannibal inn i Palugio-distriktet.
Men vårt problem er hvor.
Det er flere steder de driver sine forretninger.
Der.
Forcella? Hvordan vet du det?
En pålitelig kilde.
Forcella blir ikke lett.
La oss være oppriktige.
Forcella er umulig.
Hvorfor det?
Porten er ut mot Via Becchino.
Ja. Og godt bevoktet. 24/7.
Selv politiet trenger en invitasjon.
Og hvis du ikke er invitert?
Camorra-dåp.
Høres ikke bra ut.
Et kuleregn på kloss hold.
Helt klart ikke bra.
Beklager.
Først må jeg innrømme
at det nærmeste jeg har vært militær strategi
var min stilling på universitetet,
men det virker som denne planen trenger...
...en trojansk hest.
Jeg vet ikke hvordan det hjelper,
men jeg har noen trojanere her.
Nei. Det var ikke det jeg mente.
Det var her i nærheten
at den store poeten Virgil angivelig skrev sitt episke dikt Anaeiden,
hvilket, avhengig av om du er fra Italia eller Hellas,
er et mesterverk eller en etterligning.
Turister. Som jævla rotter.
Som dere alle vet, skrev Virgil: "Amor vincit omnia!"
"Kjærlighet overvinner alt."
Han skrev også at veien til helvete er lett,
men jeg tror jeg hopper over den delen.
Stopp bussen.
Stopp!
Ok, fase én.
Hesten er på innsiden.
Vi er på leting etter Virgil.
Nei, Virgil!
Er det ikke fantastisk å puste inn samme luft som Virgil?
Er det italiensk lær?
Litt nærmere. Nære.
Vi klarer oss.
Vi må være forsiktige. De er mest mistenksomme nå.
Vi følger med.
Tilbake på den jævla bussen!
-Nå! -Gå.
Fase to.
Operasjon gass
og olje.
Beklager. Ok.
Vær så snill. Jeg går til panseret.
Ok? Vær så snill.
Ok, vent. Et problem med oljen.
Ok.
Jeg kan...
Du burde sagt det med en gang!
Bare åpne og så...
Ok. Prøv nå.
Vi prøver nå, ok?
Jeg har en god følelse nå.
Ok, la meg vri om nøkkelen.
Ok.
Ut av bussen, alle sammen!
Ut av bussen!
De er her.
Hold dem unna Milton.
Jeg er på vei.
Vi kommer ut!
Klar.
-Fase tre. -Ekstraksjon.
-Bare tenk på Eiffeltårnet! -Eiffeltårnet!
Kan du våpen?
Nei, men det kan du.
Kom igjen!
Gå!
Jeg kan gjøre dette hver dag med deg.
Skynd dere!
Trappen fører til toppetasjen.
Skjønner.
Var det Nomi? Hva skjer?
Hørte du ikke etter? Vi vet ikke hvor de har Whispers.
-Vi dekker hver vår del. -Ja, men hva om...
Min kone...
Du er en morder!
Beklager.
Kan du lære meg?
Ok, først, dette er ikke en pistol.
Det er en Taser.
-Dette er en pistol. -Ok.
-Her er sikringen. -Ok.
Ikke pek med mindre du er sikker på målet.
Faen, dette er alvor!
Går det bra?
Faen ta, Gorski.
Jeg burde vært i Pensacola.
Kom igjen!
Ikke nå igjen!
Kom!
Få ham til Bug.
Jeg går denne veien.
Greit
Kom.
Hvorfor blir jeg alltid skutt?
Beklager, mann.
Hva?
Joong-Ki.
Akkurat når jeg nesten hadde glemt ham.
Lila har ankommet.
Faen. Vi må gjennomsøke etasjen.
Han må være ovenpå.
Han er sikret.
Bra.
Det er henne.
Hør her. Gå rundt.
På tide å dra, Milton.
Hva faen?
Hva er det? Se på meg.
Kala.
Kala, jeg elsker deg.
Vær så snill.
Min elskede.
Skal noen gjøre noe...
...eller skal dere bare la meg dø?
Du lever.
-Hun lever? -Hun lever!
Ikke om dere ikke gjør noe raskt.
Hva skal jeg gjøre?
Redd livet mitt.
Først, legg meg ned og stopp blødningen.
Min kjære!
-Press mot såret. -Gud.
Press hardt.
-Hardere! Jeg er ikke så skjør. -Hardere!
Hardere.
Det virker ikke som hun traff en hovedpulsåre. Men jeg har mistet blod.
Hun tror ikke pulsåren er skadet.
Hva nå?
Kompresjoner for å holde sirkulasjonen i gang.
Vi må holde blodsirkulasjonen i gang.
Og oksygen til hjernen min.
Hun trenger oksygen.
Hjertet hennes slår ikke!
Jeg hører deg.
Ikke forlat meg. Bli hos meg.
Vær så snill! Ikke slutt.
Bli hos meg.
Du sa jeg ikke kunne gi opp.
Det kan ikke du heller.
Bli hos meg.
Wolfgang! Hva med dette?
Greit.
Min kone. Kala.
Å, Gud.
Tenk at jeg kanskje aldri fikk kysse disse leppene igjen.
-Min ektemann. -Min kone.
Du er et geni.
Min elskede, hva gjør vi nå?
-Få henne til et sykehus! -Ja.
Nei. Vi må få tak i Lila.
-Lila er borte. -Vi vet ikke hvor hun skal møte Formannen.
Det kan være hvor som helst.
Eller på en H-plass hvor de akkurat klarerte et BPO-helikopter
for en nødlanding.
Jeg har ham.
Gå.
Helikopteret nærmer seg.
Faen.
Vent litt. De har masse militærstøtte.
Vær så snill, ikke nå!
Ikke med vilje, tro meg.
Men jeg lover at dette er siste gang.
"Vi helbredes fra lidelse bare ved å oppleve den fullt ut."
Jeg lurer på om Monsieur Proust noensinne ble skutt.
Hva skjedde?
Jonas, hva gjør du?
Holder mitt løfte.
Lov meg.
Du må love meg.
Så her er vi. På slutten.
Ingen flere hemmeligheter og løgner.
Etter at Raoul ble drept,
fant vi ut at Milton skulle møte med Formannen
for å demonstrere at droneprogrammet virket.
Angelica hadde en plan.
Hun smuglet to fra knippet vårt inn i anlegget.
Hemmelighold var avgjørende.
Men Harry...
Stakkars Harry.
Det er ikke slik vi planla det.
Jeg er ikke deg, Angelica.
Jeg vet det.
Dette var ikke min idé.
Du må advare alle.
Harry, hva skjer?
Stopp!
Angelica. Det var henne.
Hun prøvde å drepe Formannen.
Dette er hemmeligheten jeg ikke kunne nevne.
Psykraniet.
Angelica stilte den inn på Whispers hjerne.
Han trodde at bare han kunne kontrollere dronene.
Han tok feil.
Dette var hennes prototyp.
Vi beholdt den som forsikring.
Vår hemmelighet.
Jeg respekterer det du har gjort, Ms. Facchini,
men om du bedrar meg igjen, ødelegger jeg deg.
Jeg har tatt blokkere, takk.
Og du har løyet til meg før.
Greit, Ms. Facchini.
Gi meg dr. Brandt, så skal du få ditt rione.
Først trenger jeg det jeg vet vil sikre ditt samarbeid.
Min identitet.
Som vi avtalte, herr Formann.
Ja.
Din art gjorde dette mot meg.
Og en dag...
Jonas, hva skjedde?
Min kjære.
Du klarte det.
Jeg vil alltid...
Være her.
Farvel, Will.
Jonas!
Faen!
Hva skjedde?
Aner ikke, men jeg har en anmodning fra piloten.
Faen!
Vi kan rote til lufttrafikklareringen, men vi får bare litt tid.
Det er alt vi trenger.
Kom igjen.
Eller skal jeg etterlate deg til Gorski?
Faen!
De kommer seg unna.
Ikke faen.
Mr. Hoy. Du lever!
Så vidt, Ms. Blue.
Jeg fortalte akkurat River
om hvordan Mrs. Stromness dundret gjennom rommet
og smadret alle de BPO-troppene.
Tante Kristy?
Ja, Ms. Blue.
Hadde det vært en film,
ville jeg ikke trodd det.
Hvordan er skuddsåret?
Jeg føler meg mye bedre, takk.
Vi har en meget god lege i Italia.
Ja. Praktisk talt familie.
-Buongiorno, mine venner. -Dottore.
Dere er tilbake igjen,
men denne gangen dukket du ikke unna kulen.
Har du pratet med Rajan...
...om fremtiden?
Nei.
Tror du det vil fungere?
Jeg vet ikke.
Tuller du?
Så høringen gikk bra?
Ja, retten frikjente henne på alle punkter.
Så flott.
Vi hadde kommet tidligere,
men hun ville introdusere meg til familien.
Faen. Seriøse saker. Gikk det bra?
Ganske bra.
Ser man det.
Herregud. Selvfølgelig har Michael...
Mamma, jeg advarer deg.
Selvfølgelig har Nomi gjort noe som skulle være
en enkel anledning til stor ståhei.
Jeg syns det er fantastisk!
Det høres vilt ut, men den kvinnen er minister
i den franske regjeringen, og hun satte i stand dette.
Kom.
Dette er henne.
Jean-Claudes ånd.
Pappa.
Sven.
Dette er Will.
-Kom her, mann. -Ok.
Jeg er så heldig.
Jeg vet hva du gjorde for min datter. Jeg er evig takknemlig.
Dagen jeg møtte din datter...
...var den beste dagen i mitt liv.
Du må være Janet.
Stemmer.
Jeg er Grace. Jeg er Amanitas mor.
Og vi er fedrene hennes.
Jeg er Tom.
Vi er alle så glade i Nomi.
For en ekstraordinær kvinne.
Dere må være meget stolte.
Det er vi.
Vi pratet akkurat om da de først møttes.
For en fin historie.
Jeg tror ikke vi kjenner til den.
Vel, Amanita feide gjennom kjærester
slik folk feier gjennom TV-programmer.
Da Nomi dro til City Lights...
Lette hun etter en obskur bok...
Og da hun fant Amanita...
Mens hun ryddet i hyllene.
Og boken Nomi så etter, var i hånden på Amanita...
Hvilket er en av de beste beskrivelsene av kjærlighet vi har hørt.
Det er normalt, kjære.
Takk.
Du er så vakker.
Takk, Bug.
Nei, takk for at du er min familie.
Takk for at du er min.
Du ser fantastisk ut.
Du også.
Takk.
Den usannsynlige utfoldelsen av hendelser i det siste har fått meg til å tenke
at ingenting er bare én ting.
Hvordan folk gir det familiære en ny, stadig utviklende mening,
og ved å gjøre det, frigjør oss fra det forventede og det kjente
til noe uforutsigbart.
Og i dette ukjente riket finner vi nye muligheter.
Det er i det ukjente vi finner håp.
Her står vi i Eiffeltårnet,
som ble skapt i takknemlighet for den franske revolusjonen.
Det har vært et luftskipspeidertårn, et radiotårn,
og, for generasjoner av parisere,
en aspirasjon for en bedre, lysere fremtid.
Like mangfoldig er meningen av et bryllup.
Et bryllup er en feiring
som også kan forståes som en union av to familier.
Og i dette tilfellet har denne unionen en dypere mening.
Og for meg er dette bryllupet bevis.
Bevis på at alle våre forskjeller
og alle kreftene som prøver å splitte oss...
...aldri vil overgå kraften av kjærligheten som forbinder oss.
Gud.
Min elskede...
Vi lever i en verden som ikke stoler på følelser.
Igjen og igjen påminnes vi om at følelser
ikke er like viktige som fornuft.
At følelser er barnslige, uansvarlige, farlige.
Vi lærer å ignorere dem, kontrollere og benekte dem.
Vi forstår så vidt hva de er, hvor de kommer fra
eller hvordan de forstår oss bedre enn vi forstår oss selv.
Men jeg vet at følelser teller.
Av og til er de små...
...som når jeg lukter kanelbrød og savner bestemoren min.
Og av og til er de enorme...
...som da jeg fant ut at kjæresten min deler tankene sine
med sju andre mennesker verden rundt.
Men hvis du er heldig...
Jeg mener veldig heldig...
...så kommer det en følelse som vil forandre alt.
Jeg husker en slik følelse og måten den slo meg på
da denne jenta kom inn i bokhandelen min.
Jeg har den samme følelsen nå.
Følelsen av at dette er henne.
Min elskede.
Min kone.
Dette er min fremtid...
...og jeg stoler på denne følelsen mer enn noe annet i mitt liv.
Takk.
Amanita...
Jeg skrev dette hundre ganger,
og jeg rev opp alle sammen
fordi jeg må innrømme at jeg ikke liker bryllupsløfter.
Jeg er redd for ting som later som de er permanente, for ingenting er det.
Mitt liv, spesielt de siste to årene,
er et bevis på det faktum at ting endrer seg,
folk forandrer seg.
Men med deg...
...skremmer ikke det meg.
Det gjør meg lykkelig.
Det gjør meg spent...
...for jeg kan ikke tenke meg et bedre liv
enn å se Amanita Caplan forandre seg.
Se henne utvikle seg og vokse.
Jeg vil se alt du vil bli.
Jeg vil vite hvordan håret ditt ser ut om et år eller tiår fra nå.
Jeg er kanskje ikke den tragisk utilgjengelige franske jenta,
men jeg vil bo i en loftsleilighet i Paris
og lage te til deg mens du skriver boken din.
Og når vi begge er rynkete gamle damer,
med cellulitter på rumpa mi,
liktorner på føttene dine,
og vi begge stjeler dyna...
...så vet jeg at jeg vil huske dette øyeblikket.
At jeg fortsatt vil ha på denne ringen...
...fordi i dine armer
er det eneste stedet jeg har følt meg som om jeg var hjemme.
I så fall, med den myndighet som er gitt meg, erklærer jeg dere kone og kone.
En gave fra Paris og det nye BPO til ære for avtalen og denne feiringen.
Takk.
Jeg gråter alltid i bryllup.
Jeg også.
Prøv en.
Du blir aldri den samme.
Har du snakket med dem?
Nei.
Vet du hva du vil?
Jeg vet ikke hva jeg tenkte.
Nomi...
For et vakkert navn.
Lawrence, hvorfor kom vi ikke til Paris før nå?
Jeg vet ikke, min kjære.
Hva har skjedd?
Aner ikke.
I bryllupsgave
vil vi sende dere hvor som helst på bryllupsreise.
Vi insisterer.
Det er så snilt.
Men...
Det er bare ett sted vi vil dra.
Herregud.
Jeg trodde ikke slike ting var mulig.
FOR VÅRE FANS
Tekst: Thor Knai