TIDIGARE I THE MANDALORIAN
Den som väljer att vandra Mandalores väg blir både jägare och villebråd.
-Det finns ett jobb. -Undre världen?
Det var högst otypiskt för någon med ditt rykte.
Säger inte skråets kodex att detta nu ska vara glömt?
En mandalorier sänkte hela skrået på Nevarro.
Han fick med sig en värdefull måltavla och blev fri agent.
Att flänga runt med mig är inget liv för ett barn.
Det kommer fler.
Ingen kommer att bli fri förrän det gamla systemet är borta för alltid.
Du har något som jag vill ha.
Är det här den du jagade och sedan räddade?
Arten kan flytta föremål med tankekraft.
Sångerna om svunna eoner berättar om strider mellan Mandalore den store-
-och en trollkarlsorden som kallades Jedi.
Enligt vår livsåskådning är den ditt ansvar.
Du måste återförena den med dess egen art.
Jag var ett hittebarn och växte upp i mandaloriernas stridskår.
Jag behandlades som en av deras egna.
-Gjorde du det här?! -Nej!
Klarade sig någon?
Vi visste hur det kunde gå om vi lämnade gömstället.
Vår diskretion är vår överlevnad.
Ta hand om den lille.
Detta är vägen.
Jag är här för att träffa Gor Koresh.
Hoppas striderna blir underhållande.
Det här är ingen plats för ett barn.
Dit jag går, följer han med.
Jag har hört det.
Mitt uppdrag är att föra honom till hans art.
Om jag kan hitta andra mandalorier kan de hjälpa mig.
Du ska veta var jag kan hitta dem.
Det är okultiverat att gå direkt på affärerna.
Njut av underhållningen.
Det går dåligt för min gamorrier. Döda honom!
Spelar du, mando?
Inte om det kan undvikas.
Jag sätter informationen du vill ha på-
-att gamorriern dör inom en och en halv minut.
Allt du behöver sätta emot är ditt glänsande beskarpansar.
Jag kan betala för informationen. Jag lämnar inte mitt öde åt slumpen.
Inte jag heller.
Tack för att du kom till mig.
Vanligen måste jag leta upp de mandalorier som finns kvar i era hålor-
-för att komma åt era glänsande skal.
Värdet på beskar bara stiger.
Jag har fattat tycke för det.
Ge mig pansaret, annars tar jag det från ditt lik.
Berätta var mandalorierna finns så går jag härifrån utan att döda dig.
Jag trodde inte du lämnade nåt åt slumpen.
Det gör jag inte.
Sluta! Jag ska säga var han är.
Men då måste du lova att inte döda mig.
Du kommer inte att dö för min hand.
Var finns mandaloriern?
Tatooine.
Va?
Mandon jag känner till finns på Tatooine.
Jag har varit mycket på Tatooine och aldrig sett någon mandalorier där.
Min information är riktig.
Han finns i Mos Pelgo. Jag svär vid Gotra.
Tatooine, alltså.
Vänta! Du kan inte lämna mig här!
Skär ner mig!
Det sa vi inget om.
Vad gör du?
Mando! Jag kan betala!
Del 9 SHERIFFEN
Lugna ner er.
Ledsen, hörni. Ni vet att han inte gillar droider.
Äh, låt dem hålla på. Cresten behöver en ordentlig genomgång.
Jaha, nu gillar han droider.
Ni hörde honom. Gör en service.
Mycket har hänt sen senast i Mos...
Kraften ske lov!
Jag har varit så orolig för den här krabaten.
Kom hit, lilla wompråtta.
Den verkar minnas mig.
Vad ska du ha för den? Skojar bara. Fast inte.
Om den här skulle skjuta skott betalar jag gladeligen för avkommorna.
Hallå där!
Jösses...
Se er för! Han litar knappt på er sort som det är.
Vill ni ge alla droider dåligt rykte?
Tack för det.
Jag är här på jobb. Jag behöver din hjälp.
Då ska du få jobba.
Ska jag passa den här skrynkliga gynnaren medan du är ute på äventyr?
Mitt uppdrag är att återföra den till dess art.
Då kan jag inte hjälpa dig. Jag har aldrig sett nån liknande.
Och tro mig, jag har sett alla möjliga sorter.
En mandalorisk vapensmed gav mig uppdraget.
Om jag hittar en annan av min sort-
-kan jag planera en rutt via vårt nät av gömställen.
Du är den enda mando jag har sett här på åratal.
Var ligger Mos Pelgo? Det ska finnas en där.
Det var länge sen jag hörde det namnet.
-Staden finns inte med på kartorna. -Den jämnades med marken av banditer.
När Imperiet föll blev det huggsexa. Jag vågar mig fortfarande inte utanför muren.
Kan du berätta var den låg?
Det beror på vem som frågar. Vill du se den?
R5! Ta upp kartan över Tatooine.
Ingen brådska för vår skull...
Man får ingen bra hjälp nuförtiden. Jag vet inte ens var jag ska klaga.
Rappa på.
Jag väntar... Okej.
Det här var Tatooine före kriget.
Här har du Mos Eisley, Mos Espa, och här uppe Mos Pelgo.
Jag ser inget.
Det ligger där. Eller låg, åtminstone.
Det är inte mycket att tala om. En gammal gruvort.
De kommer att se din plåthög långt innan du landar.
Har du kvar speederhojen?
Jajamän. Den är rostig, men den finns kvar.
Kan jag hjälpa dig?
Jag söker efter en mandalorier.
Vi får inte många besökare här i trakten.
Kan du beskriva honom?
Han ser ut som jag.
Menar du sheriffen?
Har er sheriff mandaloriskt pansar?
Se efter själv.
Vad gör du här, främling?
-Jag har sökt efter dig i många parsek. -Nu har du hittat mig.
Två spotchka, Weequay.
Ta ett järn med mig.
Jag har aldrig träffat en äkta mandalorier.
Jag har hört historier. Jag vet att du är bra på att döda.
Och säkert inte alls glad över att se mig i den här utstyrseln.
Så...
...jag gissar att bara en av oss kommer härifrån.
Men sen ser jag lillen där...
...och tänker att jag kanske har felbedömt dig.
Vem är du?
Cobb Vanth, sheriff i Mos Pelgo.
-Var fick du pansaret från? -Köpte det av jawor.
Ge mig det.
Jag tror säkert att du bestämmer där du kommer från-
-men här är det jag som säger åt folk vad de ska göra.
Ta av dig den.
Annars gör jag det.
Ska vi göra det här inför ungen?
Han har sett värre.
Här, alltså?
Här.
Vi kanske kan komma överens.
Den där varelsen har spridit skräck här sen långt innan Mos Pelgo grundades.
Tack vare pansaret har jag kunnat försvara stan mot banditer och sandfolk.
De räknar med mitt beskydd.
Men en kraytdrake klarar jag inte ensam.
Om du hjälper mig döda den så får du pansaret.
Okej. Jag hämtar mitt skepp, skjuter ihjäl den uppifrån luften-
-och använder en bantha som bete.
Så lätt blir det inte.
När den känner av skeppets vibrationer håller den sig under jord.
Men jag vet var den bor.
Hur långt bort?
Inte så långt.
Du fattar inte hur det var.
Stan var på fallrepet.
Det började efter nyheten nådde oss om att Dödsstjärnan hade sprängts.
Den andra, alltså.
Imperiet drog sig ur Tatooine.
Mos Eisley lystes upp av strålskott.
Ockupationen var över.
Vi hann inte ens fira.
Redan samma natt kom Gruvkollektivet.
Makten skyr vakuum. Mos Pelgo förvandlades till slavläger på en natt.
Är du oskadd?
Kom, du måste härifrån.
Sätt fart!
Så jag stack. Jag tog vad jag kunde från inkräktarna.
Jag fick med mig en kamtono.
Inte visste jag att den var full av silikaxkristaller.
Ibland skiner båda solarna på en wompråttas svans.
Jag vandrade i dagar.
Utan mat, utan vatten.
Och sen...
...blev jag räddad.
Jaworna ville ha kristallerna.
De erbjöd mig det finaste de hade i utbyte.
Och min skatt gav mig mer än ett fullt vattenskinn.
Den gav mig min frihet.
Vad sysslar du med?
Har du lust att förklara vad det är som händer?
De vill också döda kraytdraken.
-Vad ska jag göra med det här? -Dricka det.
Det stinker.
-Vill du ha deras hjälp? -Inte om jag måste dricka det här.
Ditt folk stjäl deras vatten, säger han. Du förolämpar dem när du vägrar dricka.
De vet allt om Mos Pelgo och hur många ur sandfolket som du har dödat.
De försökte plundra vår stad. Jag försvarade den.
-Sänk rösten. -Jag visste att det här var en dålig idé.
-Du retar upp dem. -De här odjuren går inte att resonera med.
Sätt dig ner innan jag skjuter hål i dig!
Jag säger det bara en...
-Vad säger du till dem? -Samma sak som till dig.
Om vi bråkar med varandra kommer monstret att döda oss allihop.
Så hur dödar vi det?
De säger att den bor därinne. Att den sover.
Den bor i en övergiven sarlaccgrop.
Jag har bott på Tatooine hela livet. En sarlaccgrop är aldrig övergiven.
Jo, om man äter upp sarlaccen.
De leder dit en bantha så att lägret ska skonas.
De har studerat drakens matsmältningscykel i flera generationer.
De matar den för att den ska sova längre.
Titta, nu kommer draken att visa sig.
De kan tänkas vara öppna för förslag.
-Vad föreställer skelettdelarna? -Kraytdraken.
-Och småstenarna? -Det är vi.
-Det är inte skalenligt. -Jo, det tror jag.
Så stor kan den inte vara.
Det är skalenligt.
Jag har bara sett huvudet och halsen. Den är större än jag anade.
Vi kanske borde tänka om.
Det var bättre.
Var ska de få förstärkningar från?
Jag anmälde din by som frivillig.
De anföll oss för mindre än ett år sen.
De dödade ett halvdussin av oss i gruvlägret.
Jag knäppte säkert dubbelt så många tusken.
Du har stadens respekt. De lyssnar om du talar förnuft med dem.
Det är jag inte så säker på.
Det här är en mandalorier.
Vet ni vad det innebär?
-Vi har hört talas om dem. -Då vet ni hur bra de är på att döda.
Den här har ett problem.
Enligt mandaloriernas livsåskådning har han rätt till mitt pansar.
Men jag har också ett problem.
En kraytdrake har norpat våra packdjur och ibland tagit vår malm på kuppen.
Förr eller senare tröttnar den på banthor-
-och ger sig på ett par av er eller, bevare oss väl, skolan.
Nog för att jag gillar pansaret, men jag gillar den här stan ännu mer.
Mandaloriern är beredd att hjälpa oss att dräpa vidundret-
-i utbyte mot att pansaret återbördas till dess ursprungliga ägare.
-Då är saken klar. -Det kommer mer.
Vi klarar inte krayten ensamma.
Sandfolket är beredda att hjälpa oss.
-De plundrar våra gruvor! -De är monster!
Jag har sett den där saken.
Den kan sluka hela er stad om andan faller på.
Var glada att Mos Pelgo inte redan bara är öken.
Jag känner det där folket. De är brutala. Men det är Sandhavet också.
De har överlevt i tusentals år i sanden här-
-och vet mer om kraytdraken än någon av oss.
Ja, de plundrar.
Men de står också vid sitt ord.
Vi har en överenskommelse.
Om vi låter dem få kroppen och blodvätskan-
-slåss de vid vår sida mot den-
-och lovar att inte höja ett vapen mot er stad-
-förrän en av er bryter freden.
Tror du det går?
Det får det lov att göra. Att gå samman är deras enda hopp.
Här.
Vad gör du? Det där är sprängmedel!
Vill du spränga oss alla i luften? Vill du det?
Ta det lugnt. Det var en olyckshändelse.
-Hur vill du ha det? -Det var en olyckshändelse.
Det kommer att gå prima.
Vad sa han?
Att den sover.
Om vi lyssnar noga hör vi hur den andas.
Nu sätter vi igång.
Tusken säger att magen är dess enda svaga punkt.
Vi måste slå underifrån.
Vi gräver ner sprängladdningarna vid grottmynningen.
Sen väcker vi den.
Vi måste reta upp den så att den gör ett utfall.
När den har kommit så långt ut att den har magen över sprängladdningarna-
-trycker du av.
-Försiktigt, sheriffen. -Tack, Jo. Sätt dig i säkerhet nu.
Dank farrik, den kryper tillbaka.
Den backar.
-Jag trycker av. -Nej, vänta.
Vi har bara en chans. Vi måste få ut den.
Nu?
Inte än. Den måste komma längre ut.
Snart...
Nu!
-Jag tror inte att den är död. -Inte jag heller.
Den plockar oss som wompråttor.
Vi tar den!
-Det biter inte alls. -Fortsätt bara skjuta.
Där är han.
Jag har en idé. Dra till dig hans uppmärksamhet.
Jag har hans uppmärksamhet! Sen då?
-Har du kvar detonatorn? -Ta den. Vad är planen?
Ta hand om barnet.
-Vad ska du göra? -Vet inte. Önska mig lycka till.
Nej, nej, nej... Lugn.
Förlåt. Jag hann inte förklara.
Ingen fara. Den här har du gjort dig förtjänt av.
Det var ett nöje.
-Jag hoppas våra vägar korsas igen. -Jag också.
Hälsa ditt folk att det inte var jag som hade sönder den där.
Översättning: Karl Hårding Svensk Medietext